TIMA BĀRTONA "LĪGAVAS LĪĶIS"
VAN DORTU ZIVJU VEIKALS
Desmit minūtes līdz Van Dorta kāzu mēģinājumam.
Uzmanīgāk!
Ir skaista diena. - Ir visai jauka diena.
Diena brīnišķīgām kāzām.
Kāzu mēģinājumam, precīzāk sakot. - Brīnišķīgu kāzu mēģinājumam.
Cerēsim, ka nenotiks kas neparedzams.
Ka kas neparedzams neizjauks šo pasākumu.
Tāpēc visam, katram pēdējam sīkumam,
katram sīkākajam, mikroskopiskākajam sīkumam
ir jānotiek saskaņā ar plānu.
Mūsu dēls apprecēsies saskaņā ar plānu.
Mūsu ģimene pakāpsies pa hierarhijas kāpnēm
līdz masku ballēm piļu zālēs.
Saiesies ar sabiedrības krējumu. - Ēdīs smalkmaizītes ar augstību.
Mēs būsim ievērojami un dzersim tēju ar karalieni.
Savu pagātni mēs izdzēsīsim no atmiņas.
Man ieķērās kleita.
Dārgā, rausies iekšā! - Beidz! Man kleita ir ieķērusies.
Kur ir Viktors? Mēs nokavēsim.
Zivju tirgotāji...
Šī ir šausmīga diena. - Nepārspīlē!
Šī kāzām ir šausmīga diena.
Mūsu skumjais stāvoklis ir novedis mūs līdz šīm nevēlamajām kāzām.
Kā gan varēja notikt tā, ka mums meita jāizprecina jaunbagātniekam?
Viņi ir tik necili. - Tik prasti.
Ļaunāk vairs nevar būt. - Es gan tam nepiekrītu.
Viņi varēja būt zemes īpašnieki, izputējuši aristokrāti,
kam nav pie dvēseles ne penija gluži kā tev un man.
Ak vai!
Tāpēc visam, katram pēdējam sīkumam,
katram sīkākajam, mikroskopiskākajam sīkumam...
...ir jānotiek saskaņā ar plānu.
Mūsu meita apprecēsies saskaņā ar plānu.
Mūsu ģimene izkļūs no nabadzības dziļākajām dzīlēm
un nokļūs dižciltīgo pasaulē, no kā nākuši ir mūsu senči.
Kurš gan varēja paredzēt, ka mūsu neizskatīgā meita,
aizvedīs mūs atpakaļ uz vietu, kur mēs iederamies?
Hildegarde, ja nu mēs viens otram nepatīkam?
It kā laulībā tam būtu nozīme?
Vai domā, ka mēs ar tēvu viens otram patīkam?
Kaut mazliet noteikti. - Protams, nē.
Savelc korseti kārtīgāk! Tev pat elpa nav aizrāvusies.
Tev ir uzķērusies laba zivtiņa.
Nu tev tā tikai jāizvelk krastā. - Es jau velku, māt.
Vai Viktorijai Everglotai nevajadzētu precēt kādu lordu?
Mēs esam tikpat labi kā Evergloti.
Es zināju, ka esmu pelnījusi ko labāku par tirgotāju dzīvi.
Bet es pat neesmu ar viņu runājis. - Tas mums nāk tikai par labu.
Meihjū, pārtrauc to šaušalīgo kāsēšanu!
Laulība ir kā apvienība: Dots pret dotu.
Viņai to būtu vajadzējis iemācīties no mums.
Viņai būtu bijis jāiemācās, ka visam jābūt nevainojamam.
Visam ir jābūt nevainojamam.
Tāpēc visam, katram pēdējam sīkumam,
katram sīkākajam, mikroskopiskākajam sīkumam
ir jānotiek saskaņā ar plānu.
Skaties, kā tu stāvi!
Debestiņ! Kāda greznība! Cik nevainojama gaume!
Skaisti, vai ne?
Tā nav tik liela kā mūsu māja, dārgā.
Te viss ir nedaudz noplucis. - Apklusti!
Lords un lēdija Evergloti. Van Dortu kungs un kundze.
Jūs laikam esat Viktorijas jaunkundze.
Jūs neizskatāties ne dienu vecāka par divdesmit.
Smaidi, dārgais, smaidi!
Sveicināti! Kāds prieks! Esiet sveicināti mūsu mājā!
Paldies!
Mēs dzersim tēju rietumu spārna viesistabā.
Nāciet līdzi!
Man patīk jūsu mājas iekārtojums. Kas ir jūsu dizaineris?
Jaukas flīzes! Aizkari gan nekur neder.
Mans vīrs runā tādas muļķības!
Neliecieties par viņu ne zinis! - Jā, tā vienmēr ir labāk.
Atvainojiet mani! - Jūs skaisti spēlējat.
Piedodiet, Everglotas jaunkundze! Tas bija nepieklājīgi.
Māte nelaiž mani klavierēm ne tuvumā.
Jaunai dāmai mūzika nepiedienot.
Viņasprāt, tā esot pārāk kaislīga.
Vai drīkstu ko pavaicāt, Everglotas jaunkundze?
Kur ir jūsu pavadone?
Varbūt, ņemot vērā apstākļus, jūs varētu mani dēvēt par Viktoriju.
Jā, protams, Viktorija.
Jā. Un tu esi Viktors?
Rīt mēs... pre...
Precēsimies. - Jā, precēsimies.
Kopš bērnības es sapņoju par savu kāzu dienu.
Es allaž cerēju atrast kādu, ko es dziļi iemīlētu
un ar ko es pavadītu atlikušo mūžu.
Muļķīgi, vai ne? - Jā, muļķīgi.
Nē, nemaz nē!
Debestiņ! Piedodiet!
Kas tā par nepiedienību? Jūs nedrīkstat būt kopā vieni.
Pēc minūtes pulkstenis būs pieci, un jūs neesat mēģinājumā.
Mācītājs Golsvelss gaida.
Nāciet nekavējoties!
TRĪS STUNDAS VĒLĀK
Van Dorta kungs, vēlreiz no sākuma!
"Ar šo roku es remdēšu tavas bēdas."
"Tavs kauss nekad netaps tukšs, jo es būšu tavs vīns."
"Ar šo sveci es rādīšu tev tumsā ceļu."
"Ar šo gredzenu es lūdzu tevi kļūt par manu."
Pamēģināsim vēlreiz!
Ar šo sveci...
Vai lai izdaru to viņa vietā? - Necel kņadu, dārgā!
Ar šo sveci...
Turpiniet!
Atver durvis, Emīl!
Turpināsim ar sveci!
Lords Bārkiss, ser.
Es neatceros datumus.
Laikam esmu ieradies dienu par agru.
Vai viņš ir no tavas dzimtas?
Es neatceros. Emīl, apsēdini lordu Bārkisu!
Turpiniet!
Mēģināsim vēlreiz, Van Dorta kungs! - Jā, protams.
Labajā! - Skaidrs...
Ar šo... ar šo... - Roku!
Ar šo roku es...
Trīs soļus! Trīs! Vai neprotat skaitīt?
Vai nevēlaties apprecēties, Van Dorta kungs?
Nē! Nē! - Tu nevēlies?
Nē! Es gribēju teikt, ka nevēlos neapprecēties.
Tātad es ļoti vēlos...
Klausieties! Vai jūs maz atcerējāties paņemt līdzi gredzenu?
Gredzenu? Jā, protams.
Viņš nometa gredzenu! Šis zēns nevēlas precēties.
Cik apkaunojoši! - Atvainojiet!
Es to atradu.
Malā, tu pintiķi!
Sieviete deg! Palīdziet!
Ceru, ka nepaliks traipi.
Izbeidz vēdināties, muļķe! - Atveriet logu!
Atnesiet spaini!
Es jau eju, dārgā!
Pietiek! Kāzas nevar notikt, ja viņš nav kārtīgi sagatavojies.
Jaunekli, iemācieties savu solījumu!
Ir nu gan ķēriens, vai ne?
Ak, Viktorija! Viņa noteikti domā, ka esmu muļķis.
Ļaunāk vairs nevar būt.
Klausieties visi! Kāzu mēģinājums izgāzās.
Van Dortu zēns radīja haosu.
Viltīgais līgavainis var tikt noraidīts.
Evergloti ir nikni. Van Dorti ir izjaukuši mēģinājumu.
Tam nevajadzētu būt īpaši sarežģīti. Tikai pāris vienkāršu vārdu.
"Ar šo roku es satveršu tavu vīnu." Nē.
"Ar šo roku es tveršu..." Debestiņ! Nē!
"Ar šo... Ar šo... Ar šo sveci... es..."
Es aizdedzināšu tavu māti.
Tam nav nekādas jēgas.
"Ar šo roku es remdēšu tavas bēdas."
"Tavs kauss nekad netaps tukšs, jo es būšu tavs vīns."
Everglotas kundze, jūs šovakar izskatāties burvīgi.
Kā lūdzu, Everglota kungs? Vai lai saucu jūs par tēvu?
Ja uzstājat, ser.
"Ar šo sveci es rādīšu tev tumsā ceļu."
"Ar šo gredzenu es lūdzu tevi kļūt par manu."
Jā!
Vari noskūpstīt līgavu!
Jauns ienācējs!
Viņš laikam noģība. Viss kārtībā? - Kas notika?
Ak Dies! Šis laikam vēl elpo.
Vai viņam ir kāds miris brālis? - Viņš joprojām ir mīksts.
Uzsauksim tostu!
Uz jaunā pāra veselību! - Jaunā pāra?
Tu mežā tik nevainojami noskaitīji solījumu...
Noskaitīju? Es noskaitīju...
Mosties! Mosties!
Bon jour! Palaidiet! Palaidiet!
Mani sauc Pols. Esmu galvenais viesmīlis.
Es gādāšu par jūsu kāzu mielastu.
Kāzu mielasts! Man jau tek siekalas.
Tārpi...
Nenāciet klāt!
Man ir... Man ir punduris, un es nebaidos likt to lietā.
Gribu dzirdēt pāris jautājumu! - Šķiet, tu domāji "atbildes".
Paldies, jā, atbildes. Gribu dzirdēt atbildes.
Kas te notiek? Kur es esmu? Kas jūs esat?
Tas ir visai garš stāsts.
Un kas gan tas par stāstu!
Traģisks stāsts par mīlu, kaisli un visnekrietnāko slepkavību.
Tas būs labs stāsts.
Sāciet spēlēt, zēni!
Klausieties manī, jūs jautrie līķi!
Vai vismaz tie, kam joprojām ir ausis.
Es atklāšu stāstu, kas pat skeletiem liks apraudāties,
stāstu par mūsu brīnumjauko mirušo līgavu.
Nāve, nāve, mēs visi mirsim.
Bet nerauc pieri, nav tik traki.
Vari slēpties vai lūgties, bet mēs visi reiz kļūsim par nelaiķiem.
Mūsu skaistuli zināja visā pasaulē, bet tad pilsētā ieradās svešinieks.
Viņam bija izskats, bet ķešās ne graša,
tomēr mūsu mazulīte viņā ieķērās.
Tētis liedza, bet sirds neklausīja,
un mīlnieki nolēma bēgt.
Nāve, nāve, mēs visi mirsim.
Bet nerauc pieri, nav tik traki.
Vari slēpties vai lūgties, bet mēs visi reiz kļūsim par nelaiķiem.
Tieši tā, zēni, lustīgāk!
Tagad tu, Čonci!
Jauki!
Viņi norunāja tikties vēlu naktī.
Tas viss tika glabāts pilnīgā slepenībā.
Mātes kāzu kleita derēja kā uzlieta.
Nevajag daudz, ja sirdī kvēl mīla,
izņemot šo to, kā dzirdējis esmu,
ģimenes dārglietas un maisiņu zelta.
Blakus kapsētai, zem veca ozola,
tumšā, miglainā naktī viņa gaidīja.
Bet kur tad bija viņš?
Un tad? - Viņa gaidīja.
Un tad? - Vai tas tur ēnā bija viņas vīrs?
Un tad? - Viņas sirsniņa dauzījās neprātīgi.
Un tad?
Un tad acu priekšā viss kļuva melns.
Kad viņa atvēra acis, viņa bija pavisam mirusi.
Dārglietas bija zudušas, un sirds bija pušu.
Guļot zem koka, viņa solījās,
ka gaidīs, līdz viņas īstā mīla viņu atbrīvos.
Tur viņa gaidīja, līdz kāds lūgs viņas roku.
Te pēkšņi uzradās šis jaukais puisis,
kurš solījās mūžam būt viņai blakus.
Tāds nu ir stāsts par mūsu mirušo līgavu.
Nāve, nāve, mēs visi mirsim.
Bet nerauc pieri, nav tik traki.
Vari slēpties vai lūgties, bet mēs visi reiz kļūsim par nelaiķiem.
Viktorija, nāc nost no loga!
Viņš noteikti drīz atgriezīsies. Viņš baidās no tumsas.
Bērnībā viņš regulāri slapināja biksēs, vai ne, Viljam?
Iekšā!
Lord Bārkis!
Ceru, jums patīk istaba.
Paldies! Jūs esat ļoti laipna saimniece.
Tāpēc man ir ārkārtīgi sāpīgi nest jums tik sliktas ziņas.
Lūdzu, atkārtojiet šī vakara pēdējos jaunumus!
Klausieties! Klausieties!
Šovakar Viktors Van Dorts tika redzēts kādas sievietes skavās.
Tumšmatainā kārdinātāja un Van Dorta kungs pazuda naktī.
Un nu par laiku. Vietām gaidāmas lietus gāzes... - Pietiek! Tas viss.
Kāda sieviete? Viņš nemaz nepazīst nevienu sievieti.
Tā domājāt jūs.
Paaiciniet, ja vajadzīga palīdzība!
Jebkurā gadījumā.
Dievs žēlīgais, Finis! Ko nu lai iesākam?
Atnes man musketi! - Viljam, dari kaut ko!
Ziņotājam šodien noteikti trūka ziņu. Viņš vienkārši gribēja ko paklaigāt.
Lai nu kā mums rītdienas kāzām trūkst līgavainis.
Nemaz nerunājot par materiālo pusi.
Tas mums visiem ir šausmīgs apkaunojums.
Dodiet mums iespēju viņu sameklēt! Mēs jūs lūdzam.
Dodiet mums laiku līdz rītausmai! - Labi, līdz rītausmai.
Viktor, dārgais! Kur tu esi?
Manuprāt, tavs puisis ir nedaudz nervozs.
Viņš nav mans puisis, bet vīrs.
Viktor, kur tu paliki?
Es viņu pieskatīšu.
Viktor!
Lūk, kur viņš ir! Viņš bēg!
Ašāk! Ašāk! Aiz viņa!
Viktor!
LIETOTO PRIEKŠMETU VEIKALS
Paldies!
Viktor! Kur tu esi?
Viktor! Kur tu paliki?
Precējies? Es esmu atraitne.
Cik nepieklājīgi! Viņš devās turp.
Viktor, dārgais!
Lūdzu! Tas ir pārpratums. Es neesmu miris.
Atvainojiet! Atvainojiet! Atvainojiet!
Paldies! - Viktor!
Strupceļš. - Viktor!
Varēji kāpt pa kāpnēm, muļķīti.
Vai nav skaists skats? Tas liek aizrauties manai elpai.
It kā man būtu elpa.
Vai nav romantiski?
Klausies! Man tiešām ir žēl par to, kas ar tevi notika.
Es labprāt palīdzētu, bet man jātiek mājās.
Nu šīs ir tavas mājas. - Bet es pat nezinu tavu vārdu.
Jauks veids, kā sākt laulību! - Apklusti!
Mani sauc Emīlija. - Emīlija...
Gandrīz aizmirsu. Es tev kaut ko atnesu.
Tā ir kāzu dāvana.
Paldies!
Skrepss?
Skreps! Mans suņuks Skrepss!
Skreps, tu esi labs zēns.
Zināju, ka priecāsies viņu redzēt.
Kurš ir mans labais zēns? Sēdi, Skreps!
Labs zēns, Skreps! Apvelies apkārt!
Apvelies apkārt! Labs zēns!
Izliecies par mirušu!
Piedod!
Kāds mīļumiņš! - Ja tu būtu viņu redzējusi ar spalvu...
Mātei nepatika, ja Skrepss lēca klēpī.
Bet viņai nekad nekas nav paticis.
Vai es viņai būtu patikusi?
Tev veicas, ka tev nebūs ar viņu jātiekas.
Bet patiesībā, ja tā padomā, varbūt tev vajadzētu.
Tā kā nu esam precējušies, tev viņu noteikti vajadzētu satikt.
Tāpat arī manu tēvu. Mums vajadzētu viņus apciemot tūlīt pat.
Cik brīnišķīga doma! Kur viņi ir apglabāti?
Kas ir?
Viņi nav no šejienes. - Kur tad viņi ir?
Ak, viņi ir vēl dzīvi! - Baidos, ka tā.
Tad tā ir problēma. Kā lūdzu, Skreps?
Nē, mēs to nevaram.
Ja tu tā saki.
Ko? - Eldars Gutknehts.
Klusu, Skreps!
Eldar Gutkneht! Vai esi šeit?
Vai kāds ir mājās?
Hallo!
Lūk, kur tu esi!
Mana dārgā! Lūk, kur tu esi!
Es atvedu savu vīru Viktoru.
Ko? Vīru?
Man ir prieks jūs satikt, ser.
Mums jātiek augšstāvā, vēlamies apmeklēt dzīvo pasauli.
Dzīvo pasauli?
Ak manu vai!
Lūdzu, Eldar Gutkneht!
Kāpēc doties turp, ja cilvēki mirst, lai tikai nokļūtu šeit?
Lūdzu, palīdziet! Tas man... mums tik daudz nozīmētu.
Nezinu gan. Tas nav dabiski.
Lūdzu, Eldar Gutkneht! Tu noteikti vari mums palīdzēt.
Es paraudzīšu, kā varu līdzēt. Kur gan es noliku to grāmatu?
Es to atstāju kaut kur šeit.
Lūk, kur tā ir!
Es atradu!
Ukraiņu rēgu vārdi ir kā radīti šādiem ātriem ceļojumiem.
Es tā priecājos, ka tu par to iedomājies! - Es tāpat.
Kur mēs palikām?
Ukraiņu rēgu vārdi.
Lūk, kur tā ir! Esat gatavi?
Iegaumējiet! Ja vēlaties atgriezties, sakiet: "Klasītes"!
Klasītes? - Tieši tā.
Es tik ilgi esmu bijusi tumsā,
ka gandrīz vairs neatceros, cik skaista ir mēnesnīca.
Man šķiet, tu nometi kaut ko zemē.
Pagaidi!
Man šķiet, man vajadzētu sagatavot savus vecākus lielajiem jaunumiem.
Es iešu tur, bet tu pagaidīsi te.
Lieliski! - Es nebūšu prom ilgi.
Paliec šeit! Es tūlīt atgriezīšos. - Labi.
Nelūri!
Kad redzēšu to Van Dortu zēnu, nožņaugšu viņu kailām rokām.
Tavas rokas ir pārāk tuklas, bet viņa kakls - pārāk tievs.
Tev būs jāizmanto virve.
Šī ir tavas sirdsapziņas balss. Klausies, ko es saku!
Man par šo zēnu māc slikta nojauta.
Tu zini, ka viņš...
Ej, pakošļā kāda cita ausi!
Viktors devās pie saviem vecākiem, gluži kā viņš teica.
Ja es nebūtu sēdējis tavā galvā, domātu, ka esi zaudējusi prātu.
Tam noteikti ir pamatots iemesls, kāpēc viņš ir prom tik ilgi.
Es par to nešaubos. Ej pavaicā!
Labi, es tā arī darīšu.
Ar savām vēsajām kājām viņš nevar būt ticis nekur tālu.
Viktorija! - Viktor?
Es tā priecājos tevi redzēt! Apsēdies pie kamīna!
Kur tu biji? Vai viss ir kārtībā?
Es... Es... Ak vai!
Tu esi tik auksts kā pati nāve. Kas ar tevi atgadījās?
Tava žakete!
Viktorija, man tev jāatzīstas.
Šorīt mani biedēja doma par laulībām.
Bet tad, kad es satiku tevi, aptvēru, ka vēlos palikt kopā ar tevi
un ka nespēju sagaidīt mūsu kāzas.
Viktor, es jūtos tāpat.
Bet es pārsteigumā atklāju, ka jau esmu precējies.
Tas notika tik negaidīti.
Dārgais, es gribēju satikt...
Dārgais! Kas tā tāda?
Kas viņa ir? - Es esmu viņa sieva.
Viktor? - Viktorija, pagaidi! Tu nesaproti.
Viņa ir mirusi. Skaties!
Klasītes!
Nē! Viktorija!
Tu man meloji!
Tu tikai gribēji atgriezties pie tās otras sievietes.
Tu esi otra sieviete. - Nē! Tu esi precējies ar mani.
Viņa ir otra sieviete.
Viņai ir taisnība.
Un es domāju, ka mums iet tik labi.
Man ir ļoti žēl, bet mums nekas nesanāks.
Kāpēc nē?
Tas ir manas acs dēļ, vai ne?
Nē, tava acs ir... jauka.
Ja viss būtu citādi... Kas zina, kas būtu noticis?
Bet mēs esam tik atšķirīgi. Tu esi mirusi.
Tev par to vajadzēja domāt, pirms lūdzi mani sevi precēt.
Tā bija kļūda. Es tevi nekad nebūtu precējis.
Rozes mūžīgai mīlai.
Lilijas mīļumam.
Ģipsenes...
Kāpēc tik skumja? - Varbūt viņam taisnība.
Varbūt mēs esam pārāk atšķirīgi.
Varbūt viņam vajadzētu pārbaudīt galvu.
Es varētu to izdarīt.
Varbūt viņš tiešām sader ar to jaunkundzi Dzīvo?
Sārti vaigi un pukstoša sirds...
Tādu meiteņu ir ka biezs.
Tevī ir kā vairāk. Tev ir...
Tev ir... Tev ir brīnišķīgs raksturs.
Kas tai spindzelei ir tāds, kā nebūtu arī tev?
Viņa nespēj sacensties ar tavu glīto smaidu.
Piemēram, pulss. - Pilnīgi un ārkārtīgi pārvērtēts.
Ja vien viņš pazītu tevi tikpat labi kā mēs!
Un tā dumjā radība nenēsā viņa gredzenu.
Un viņa nespēlē klavieres, nedejo un nedzied.
Viņa nespēj sacensties ar tevi. - Bet viņa elpo.
Kam tas rūp? Tas nav svarīgi. To pārvērtē.
Ja vien viņš redzētu, cik īpaša tu esi!
Ja vien viņš pazītu tevi tikpat labi kā mēs!
Ja es aizskaru degošu sveci, es nejūtu sāpes.
Ja kāds iedur man ar nazi, nekas nemainās.
Es zinu, ka viņai pukst sirds, es zinu, ka esmu mirusi.
Bet tomēr es jūtu sāpes.
Un nesakiet, ka tās nav īstas, jo man joprojām pietiek asaru.
Viņas vienīgā labā īpašība ir tā, ka viņa ir dzīva.
To pārvērtē! Visi zina, ka tā ir tikai īslaicīga parādība,
kas mainās, tikko satiekam mēs savu likteni.
Kam tas rūp? Tas nav svarīgi. To pārvērtē.
Ja vien viņš redzētu, cik īpaša tu esi!
Ja vien viņš pazītu tevi tikpat labi kā mēs!
Ja es aizskaru degošu sveci, es nejūtu sāpes.
Ledus vai saule, nav atšķirības.
Bet tomēr jūtu es sāpam sirdi.
Lai arī tā nepukst, tā lūst.
Bet tomēr es jūtu sāpes.
Un nesakiet, ka tās nav īstas.
Es zinu, ka esmu mirusi,
bet, šķiet, man joprojām pietiek asaru.
Tā ir taisnība, māt.
Viktors ir precējies ar mirušu sievieti. Es viņu redzēju.
Līķis! Viņa stāvēja šeit kopā ar Viktoru.
Viktors bija tavā istabā? - Man viņam jāpalīdz.
Kāds skandāls!
Mīļā, nāc apsēdies krēslā! Tu trīci kā apšu lapa.
Ļauj Hildai atnest tev segu! - Atnes viņai trako kreklu!
Viņa ir zaudējusi prātu! Nāc, Hildegarde!
Finis, nāc tūlīt pat gultā!
Kas te notiek?
Kurš gan mani tik vēlā stundā traucē?
Everglotas jaunkundze! Ko jūs šeit darāt?
Jums vajadzētu būt mājās bēdu nomāktai.
Mācītāj Golsvels, man jums kas jāvaicā.
Tas ir ārkārtīgi neparasti. - Es jūs lūdzu!
Jūs esat vienīgais šai ciemā, kurš zina, kas gaida aiz kapa.
Līgavai tā ir drūma tēma.
Tieši no līgavas es baidos.
Tāpēc man jāzina, vai dzīvie var apprecēt mirušos.
Par ko tu runā?
Lūdzu! Tas skar Viktoru. Viņš ir precējies ar līķi.
Viņam ir mirusi līgava.
To noteikti ir iespējams atsaukt.
Šķiet, es zinu, kas darāms.
Nāc līdzi!
Viktorija, kur ir tava korsete?
Viņa runā par nešķīstu savienību.
Baidos, ka viņa ir zaudējusi prātu.
Tā nav taisnība! Laidiet mani vaļā!
Paldies, mācītāj Golsvels! Liels jums paldies!
Aizvediet viņu uz istabu!
Nē, es runāju taisnību.
Viktoram vajag manu palīdzību.
Hildegarde, tu taču man tici?
Māte, tēvs, lūdzu!
Aizslēdziet durvis un aizsitiet logus!
Raugiet, lai viņa atkal neaizmūk!
Viņam vajag mūsu palīdzību! Laidiet mani!
Vai mūsu pazemojumam nekad nebūs gala?
Paies gadi, pirms atkal varēsim rādīties sabiedrībā.
Ko lai iesākam? - Turpināsim, kā plānojām. Ar Vincentu vai bez.
Viktoru. - Kāda atšķirība?
Tas ir noziegums pamest tādu meiteni kā Viktorija.
Ja man blakus būtu tāda sievieti kā jūsu meita,
es viņu apbērtu ar bagātībām.
Jūsu sieva ir ļoti laimīga sieviete.
Diemžēl es neesmu precējies.
Pirms pāris gadiem biju saderinājies, bet manu līgavu nolaupīja traģēdija.
Dzīvojot vientulībā, bagātībai nav nekādas vērtības.
Brīnišķīgas ziņas, Viktorija. Kāzas tomēr notiks.
Jūs viņu atradāt? - Pasteidzies, dārgā!
Radinieki ieradīsies kuru katru brīdi.
Tev par godu lordam Bārkisam jāizskatās nevainojami.
Lordam Bārkisam? - Viņš būs labs vīrs.
Tiešām laimīgs notikumu pagrieziens!
Viņš ir daudz labāks precinieks.
Bet es viņu nemīlu. Jūs nedrīkstat spiest mani to darīt.
Mums tas ir jādara. - Lūdzu! Es jūs lūdzu!
Ir jābūt citai izejai.
Ja neapprecēsi lordu Bārkisu, mēs nonāksim uz ielas.
Mēs esam izputējuši.
Bet Viktors... - Viktors Van Dorts ir aizmirsts.
Rīt tu precēsies ar lordu Bārkisu.
Saskaņā ar plānu...
Mīļā, neskaties uz mani tā!
Tev būs jāpacieš šī savienība tikai līdz brīdim, kad nāve mūs šķirs.
Un šis brīdis pienāks ātrāk, kā tu domā.
Drīz būs rītausma. Kur gan viņš varētu būt?
Viktors Van Dorts aizbēg ar līķi.
Nomāktā līgava precas ar bagātu iebraucēju.
Ar bagātu iebraucēju? Tas nav iespējams!
Vai viņš minēja līķi? - Neesi smieklīgs!
Kāds līķis gan precētu mūsu Viktoru?
Meihjū, pārtrauc to šaušalīgo kāsēšanu!
Vai gribi mūs nogalināt? Šķiet, viņš grib mūs nogalināt.
Šķiet, tu nometi šo.
Piedod!
Piedod, ka meloju, ka gribu satikt savus vecākus!
Vienkārši šī diena nav ritējusi...
...saskaņā ar plānu.
Piedod man manu aizrautību! - Man patīk tava aizrautība.
Jauns ienācējs!
Pasteidzieties, zēni!
Dzērieni visiem!
Vai vēl vienu pinti, ser? - Nē, tikai pusi.
Labus palīgus vairs nav iespējams nekur dabūt.
Palaidiet sagaidīšanas komiteju!
Esmu Plūme, Plūmes jaunkundze.
Meihjū?
Meihjū! Kāds prieks tevi satikt!
Man ir ļoti žēl.
Patiesībā es jūtos lieliski.
Pasteidzieties, zēni! Vai neredzat, ka kungs ir izslāpis?
Meihjū, man jātiek atpakaļ.
Viņi noteikti ir noraizējušies. Kā visiem klājas?
Viņi joprojām prāto, kur tu aizlaidies.
Un Viktorijas jaunkundze... - Kā klājas viņai?
Viņa taisās precēties. Saproti?
Ko? Ar ko?
Ar kaut kādu iebraucēju. Lordu Šādu vai Tādu.
Tas taču nav iespējams.
Jūs esat prom...
Šķiet, viņi negribēja laist zudumā kūku.
Kā viņa tā varēja?
Sievietes! Mēs nevaram dzīvot ne ar, ne bez viņām...
Šķiet, ir pienācis laiks saņemt sevi rokās un turpināt dzīvi.
Ja runājam par sevis saņemšanu rokās...
Viktor? Kur tu ej?
Viktorijas jaunkundze, mums jādodas uz baznīcu.
Vakar es domāju, ka manas kāzas būs laimīgas.
Bet nu es jūtos, it kā vilnis nestu mani atklātajā jūrā.
Jūra var aizvest daudz kur.
Varbūt tu nokļūsi kādā labākā vietā.
Ar šo sveci es rādīšu tev tumsā ceļu.
Ar šo gredzenu es lūdzu tevi kļūt par manu.
Un nu es pasludinu jūs par vīru un sievu.
Esmu nokavējis.
Plūmes kundze, ko lai es daru? Viņš aizgāja, neteicis ne vārda.
Vai visi vīrieši ir tādi? - Neviens no viņiem nav īpaši gudrs.
Kad viņi ieņem ko galvā, tad apturēt viņus vairs nevar.
Mana dārgā, mums jāaprunājas.
Ļaujiet man viņai to pateikt!
Kas ir?
Ar tavu laulību ir kāda problēma. - Es nesaprotu.
Solījums ir saistošs tikai līdz brīdim, kad nāve jūs šķirs.
Ko tu gribi sacīt? - Nāve ir jūs jau izšķīrusi.
Ja viņš to uzzinās, viņš aizies.
Tu noteikti vari kā līdzēt.
Ir kāda iespēja.
Lūdzu, ļaujiet man viņai to izstāstīt!
Tas prasa vislielāko ziedojumu.
Izstāsti to labāko daļu!
Un tā būtu? - Mums viņš ir jānogalina.
Ko? - Viktoram būtu uz mūžiem jāšķiras no savas kādreizējās dzīves.
Viņam būtu jāatkārto savs solījums dzīvo pasaulē
un jādzer no mūžības vīna kausa.
Tā ir inde!
Tā apturētu viņa sirdi uz mūžiem.
Tikai tad viņš varēs dāvāt to tev.
Es nespētu viņam to lūgt.
Tev tas nav jādara.
Es to darīšu.
Ja izvēlēsies šo ceļu, tad virspusē vairs nekad atgriezties nevarēsi.
Vai tu to saproti?
Jā.
Sapulcējieties apkārt!
Esam nolēmuši to atzīmēt kārtīgi.
Paķeriet līdzi, ko varat, un sekojiet mums!
Kāzu svinības notiks augšstāvā.
Augšstāvā? Nezināju, ka mums ir augšējais stāvs.
Izklausās šaušalīgi. - Ejam!
Kāzas, kāzas, mēs svinēsim kāzas.
Pagaidi, Viktor! Tu nevari precēties tādā izskatā.
Zirnekļiem tu šķieti jauks, bet tev noderētu uzvalks.
Bet nebaidies, mēs pārzinām šo lietu.
Tu izskatīsies vienkārši burvīgi.
Neliels dūriens, nedaudz maiguma un rūpes.
Viens diega gals mums labi noderēs, mūsu darba kvalitāte ir garantēta.
Nedaudz šeit un nedaudz tur, mēs darīsim, ko spēsim.
Kad citi redzēs tevi, tiem pārsteigums būs liels.
Tiem pārsteigums būs liels!
Mēs svinēsim kāzas!
Kāzu tortei jābūt cēlai. - Mums vēl kaut kas trūkst.
Pieliksim pīšļus! - Kaut būtu vairāk laika!
Varbūt noderēs šie kauli.
Mans deguns! - Piedod!
Nedaudz no tā. - Un nedaudz no šā.
No šīs kūkas būs grūti atteikties. Kāzas! Kāzas! Mēs svinēsim kāzas!
Urrā! Urrā! Mēs svinēsim kāzas!
Priecāsimies visi, jo līgava precas! Šodien!
Viens ir skaidrs, mēs būsim viņai blakus.
Līdz pat beigām aizstāvēsim savu vienīgo līgavu.
Mūsu līgava, mūsu jaukā mirusī līgava!
Urrā! Mūsu līgava šodien iziet pie vīra!
Lūk, kur viņa ir! - Lūk, kur viņa nāk!
Līgava ir klāt. Šo dienu viņa ir gaidījusi daudzus gadus.
Šo dienu, šo dienu, mūsu cerības un lepnums.
Līgava ir klāt, lūk, kur viņa nāk!
Šī diena ieies mūžībā. Visi viņas draugi cenšas kopā,
lai šī diena būtu tāda, kā viņa to iedomājās savos sapņos.
Mūsu cerība un lepnums, mūsu līgava, mūsu jaukā līgava.
Mums būs tādas svinības, ko neviens vēl nav redzējis.
Dzīvie virspusē neaptvers, kas notiek.
Virszemē! Svinības par godu līgavai!
Lūk, kur dodas līgava savā īpašajā dienā
uz dzīvo pasauli svinēt savas kāzas.
Lūdzu, klusumu!
Paldies jums!
Elegants, kulturāls, starojošs.
Viktorija ir atradusi vīru, kurš ir tieši tāds un vēl izcilāks.
Mūs kopā ir savedusi veiksme, un nekas mūs neizšķirs.
Manā zupā ir acs.
Piedodiet!
Atnes man musketi! - Pats nesiet! Es laižos.
Palaidiet! Palaidiet!
Atvainojiet! Jūs mani nepazīstat, bet es reiz dzīvoju jūsu mirušajā mātē.
Uzgaidiet, kundze!
Man patīk sievietes, kam uz kauliem ir arī miesa.
Finis, kas ielūdza šos ļaudis?
Viņi noteikti ir no tavas dzimtas. - Noteikti nav.
Ja mans vectēvs to redzētu, viņš apgrieztos kapā otrādi.
Finis!
Kur tu glabā alkoholu?
Un citas ziņas: Pa zemes virsu staigā miroņi!
Atkāpieties! Nemaz nemēģiniet man tuvoties!
Es jums tā iegāzīšu...
Nē!
Vectēv?
Nekauņa! Briesmoni! - Saldumiņ! Ziediņ!
Nelieti! - Ģertrūde!
Alfrēd?
Tu biji miris piecpadsmit gadu.
Godīgi sakot, dārgā, man par to nospļauties.
Etela!
Pietiek! Paķersim līdzi naudu un laidīsimies no šejienes prom.
Naudu? Kādu naudu?
Tavu pūru. Man uz to ir tiesības.
Maniem vecākiem nav naudas.
Manas laulības ar tevi glābs viņus no ubagu mājas.
No ubagu mājas?
Tu melo! Tā nav taisnība! Saki, ka tu melo!
Vai lietas nerit saskaņā ar plānu, lord Bārkiss?
Tad mūsu vilšanās dara mūs vienlīdzīgus.
Pazūdiet, jūs elles dēmoni!
Atgriezieties tukšumā, no kā esat nākuši!
Jūs nedrīkstat te nākt! Atkāpieties!
Atkāpieties! - Klusāk! Mēs esam baznīcā.
Labvakar!
Dārgie viesi un aizgājušie!
Mēs šodien esam te sanākuši,
lai savienotu šo vīru un šo līķi laulībā.
Viktor?
Dzīvais vispirms.
Ar šo roku es remdēšu tavas bēdas.
Tavs kauss nekad netaps tukšs, jo es būšu tavs vīns.
Tagad tu!
Ar šo roku es remdēšu tavas bēdas.
Tavs kauss nekad netaps tukšs, jo es būšu tavs...
Turpini, mīļā!
Tavs kauss nekad netaps tukšs,
jo es būšu...
Jo es būšu tavs vīns.
Viņu māc šaubas.
Es to nespēju.
Kas par lietu?
Tas nav pareizi.
Es biju līgava. Mani sapņi tika man atņemti.
Nu es tos zogu kādai citai.
Es tevi mīlu, Viktor.
Bet tu neesi mans.
Viktorija!
Cik aizkustinoši!
Es kāzās allaž raudu.
Mūsu mīlnieki beidzot ir kopā.
Nu viņi varēs dzīvot laimīgi līdz mūža galam.
Bet tu esi aizmirsis, ka viņa joprojām ir mana sieva.
Es neaiziešu tukšām rokām.
Tu?
Emīlija?
Tu! - Bet... Bet...
Bet es tevi pametu.
Domādams, ka esmu mirusi.
Šī sieviete nav pie skaidra prāta.
Piedodiet par tik pēkšņām beigām, bet mums jādodas ceļā.
Novāc no viņas savas rokas!
Vai man jānogalina arī tevi?
Viktor, ķer!
Piedod!
Jūs nespēlējat godīgi, ser.
Tava uzvara, dārgā.
Pazūdi!
Es jau dodos.
Bet vispirms tosts par Emīliju!
Mūžīgā līgavas māsa, nekad līgava.
Saki! Vai sirds var salūzt arī tad, ja tā vairs nepukst?
Laidiet mani pie viņa! Nē, neatturiet mani! - Pagaidi!
Mums jāievēro viņu noteikumi. Mēs esam starp dzīvajiem.
Labi teikts!
Nu viņš vairs nav starp dzīvajiem.
Tev taisnība. Viņš ir tavā rīcībā.
Jauns ienācējs!
Viktor, es baidījos, ka tevi vairs neredzēšu.
Pagaidi! Es devu solījumu.
Tu turēji savu solījumu.
Tu mani atbrīvoji.
Nu es varu tev atdarīt ar to pašu.