ATAROTAS MILITĀRĀ LIDOSTA IZRAĒLA, 1996. GADS
Nomierinies.
Mēs nedrīkstam aizmirst, cik viņi bija jauni.
Mans tēvs Stefans Golds
bija jaunākais Mossad vienības vadītājs.
Deividam Perecam misijas laikā apritēja 29 gadi.
Kad mana māte šķērsoja robežkontroles punktu
Padomju Savienības kontrolētajā Austrumberlīnē,
viņai bija tikai 25.
Viņi bija izrādījuši drosmi, stājoties pretim ļaundarim.
Cilvēkam, kura sadistiskie eksperimenti
sakropļoja un pazudināja tūkstošiem ļaužu,
cilvēkam, kura vārds kļuva par medicīnas jomas kauna traipu -
Birkeno ķirurgam.
Viņu uzdevums bija to notvert un nogādāt atpakaļ Izraēlā uz tiesu.
Taču viss beidzās Austrumberlīnes ielās.
Trīs cilvēki riskēja izdzīvot no jauna Izraēlas šausmīgāko murgu,
šīs zemes lielākās ciešanas.
Un nostājoties aci pret aci ar šo necilvēku,
viņi to iznīcināja.
Šī grāmata ir veltījums manam iedvesmas avotam,
manai mātei Reičelai Singerei.
Māt.
Māt,
es ārkārtīgi lepojos, ka esmu tava meita.
TELAVIVA, 1997. GADS
- Deivids Perecs? - Jā.
Jūs mani gaidījāt?
Jā, es jūs gaidīju.
Nāksiet man līdzi, kungs?
Iesim.
Kungs, viss kārtībā?
Atvainojiet, man šķiet, es...
Kad tu reiz beigsi?
- Ko tieši? - Smēķēt.
Dzeršanu es atmetu. Ko vēl tu gribi?
Labi, drīz.
Cerams. Pacenties mazdēla dēļ.
Es atzīmēju. Varbūt sāciet no 11. nodaļas.
Labi. Paldies.
Jūs droši vien ļoti lepojaties.
Jā. Tas ir liels sasniegums.
Es ļoti lepojos ar viņu.
Un esmu pārliecināta, ka jūsu devums pētījumam bija nenovērtējams.
Māte pārcieta to, ka pratināju viņu.
Mans tēvs padevās ātrāk.
Esmu vienīgā žurnāliste Izraēlā, ar kuru viņa nerunā.
Man šķita, ka viņš neieradīsies.
Sēdieties.
Man arī.
Ak Kungs, laikam vēlēšanas tuvojas.
Papu, tu atnāci.
Atnācu.
- Reičela. - Stefan.
Labi. Tu labāk zini. Varbūt varēsi man kaut ko pateikt.
Kas ir šis simpātiskais jauneklis uz vāka?
- Gāja labi? - Viņa bija brīnišķīga.
Tas ir labi. Labi, labi. Ļoti labi.
Gribu jums visiem pateikties,
ka esat šeit, lai nosvinētu šīs lieliskās grāmatas atvēršanas svētkus.
Un mēs īpaši priecājamies,
jo kopā ar mums šovakar ir divi no grāmatas varoņiem.
Un viens no viņiem ir piekritis nolasīt mums grāmatas fragmentu.
Reičela Singeres jaunkundze.
"31. decembra vakarā
"sāka līt vēl stiprāk.
"Viņi kļuva gluži vai nošķirti no ārpasaules,
"un tikai tad, kad viņa paskatījās ārā pa logu,
"Reičela atcerējās, ka ir Vecgada vakars.
"Gaisā uzvijās svētku salūta ugunis,
un visi pārējie Berlīnē svinēja. "
Kas ir tik neatliekams? Kurp mēs braucam?
Uz Deivida dzīvokli.
- Pie Deivida? - Es zinu, ka viņš vakar tevi apciemoja.
Kas tad nu? Tu tēlo greizsirdīgu bijušo vai izlūkdienesta aģentu?
Ko viņš gribēja?
Pastāstīja, ka viņš ceļojot un pasniedzot stundas.
Mēs parunājām pāris minūtes, tad man bija jādodas prom.
Ja netici, pajautā viņam.
Kādēļ viņš to izdarīja?
Mana mašīna ir ārpusē.
Nāc pie mums!
Paldies.
Lūdzu.
Kā brauciens?
Labi. Visi sūta sveicienus.
Tu esi apgriezusi matus.
Izskatās labi.
Paldies.
- Deivids. - Reičela.
BERLĪNE, PADOMJU SEKTORS AUSTRUMVĀCIJA, 1965. GADS
Stefan. Šī ir Reičela.
- Kur es gulēšu? - Manā istabā.
Es pārcelšos uz viņa istabu. Tavējā ir gaiteņa galā.
Ko tu domā par savu jauno sievu?
- Pārāk jauna. - Ļoti skaista.
Tu nepamanīji.
Zini, ko esmu pamanījis? Tu neievēro sievietes. Tas nu ir skaidrs.
- Cik ilgi es tevi pazīstu? - Nezinu.
Divus gadus. Visur, kur esam bijuši, tu nekad neskaties uz sievietēm.
Vai man būtu kas jāzina, pirms liekos vienā gultā ar tevi?
Šķiet, tu beidzot pamanīji.
Jā?
Tagad no aizmugures.
- No kurienes tu atbrauci? - No Argentīnas.
- Patiešām? No kuras vietas? - No Kordovas.
- Ko tu tur darīji? - Mans vīrs ir ķīmiķis.
Viņš izskatās pēc ķīmiķa.
Viņa nepadosies, Deivid. Paej nost. Ko tu darīji pirms tam?
Pirms Argentīnas mēs dzīvojām Ungārijā, kur mans vīrs studēja ķīmiju.
Kāda bija tava joma Mossad?
- Sakari. - Un kas tieši tu biji?
Tulks.
Tulks?
Tātad pirmo reizi īstā uzdevumā?
Labi. Tas ir labi.
Laipni lūgta misijā.
Es gaidīšu šeit.
Es nebūšu ilgi.
Rogetas jaunkundze.
Labrīt, Rogetas jaunkundz,
esmu doktors Bernhards.
Labrīt, doktor.
Lūdzu, atslābinieties,
mēs tikai mazliet apskatīsimies,
un ja jūtaties nekomfortabli, sakiet.
Jā.
Labi.
Šī ir mana roka, šis ir spogulis,
tas ir auksts.
Vai drīkstu jautāt, cik jums gadu?
Divdesmit pieci.
Un cik ilgi jūs
un jūsu vīrs cenšaties ieņemt bērnu?
Gandrīz divus gadus.
Jūsu olnīcas ir veselas,
dzemdes kakls nedaudz noliekts uz mugurpusi.
Patiešām?
Jā, bet parasti tas auglību neietekmē.
Tas ir atvieglojums.
Jums ir neliels akcents, Rogetas jaunkundz.
No kurienes jūs esat?
No Argentīnas.
Mēs nesen pārcēlāmies šurp.
Tas mazliet sāpēs, dārgā.
No Argentīnas. Buenosairesas?
Jā.
Brīnišķīgi.
Kad biju jauns
reiz mēs devāmies uz operu.
Kā gan sauca operteātri?
Teatro Colon.
Pareizi.
Brīnišķīgi, jā.
Diemžēl būs nepieciešamas vēl dažas pārbaudes...
Sarunāts?
Labi.
Laba meitene.
Tātad,
viss ir kārtībā?
Nākamā vizīte ir trešdien.
Atvainojiet.
Rietumberlīnes transporta sistēma.
Kad uzbūvēja mūri, dažas stacijas palika nepareizajā pusē,
Austrumberlīnes sektorā.
Tās ir slēgtas, un tās apsargā kareivji.
Viņi šaus, lai nepieļautu, ka kāds aizbēg.
Pa šejieni mēs viņu aizvedīsim.
Tā ir rēgu stacija. Rietumberlīnes vilcieni brauc tai garām,
- bet neapstājas. - Parasti.
Viens, divi, trīs, četri...
Četrpadsmit sekundes.
Stacija visu laiku tiek apsargāta.
Un kāpnes uz platformu ir aizslēgtas.
Mūsu vilciena vadītājs veic neplānotu apstāšanos zem tilta.
Pēdējie divi vagoni būs aptuveni šeit. Tie būs tukši.
Kad vilciens būs apstājies, sargi nevarēs redzēt žogu
un to, kas aiz tā notiek.
Un otrpus žogam ir pasta noliktava.
Furgoni kursē augu dienu.
Mūsu aizsegs būs furgons ar vēl vienu sūtījumu.
Kad nokļūsim Rietumberlīnē, tur būs transports uz Templhofas gaisa bāzi
un čarterreiss uz Izraēlu.
Tas arī viss. Nu mums vajadzīgs tikai pats sūtījums.
Uzmēri.
- Kāda sajūta? - Ļoti jauka.
Te nu tu esi - Mossad aģente, ilgus gadus pavadījusi apmācībās,
guvusi augstākos sasniegumus šaušanā un krav maga cīņā,
un tava pirmā lielā misija ir šūšana.
Melnā josta šūšanā.
Nekad nestrīdos ar bruņotu sievieti.
Piedod.
Kas tas ir?
- Tam nav nosaukuma. - Mēsls.
Tagad ir.
Šodien ir mana dzimšanas diena.
...un mācies Mišna. 15 gadu vecumā tu apgūsti Talmudu.
- 18 gadu vecumā jau esi precējies. - Mēs to visu jau esam nokavējuši.
Tev ir 29? Īstais laiks, lai sekotu savas dzīves mērķiem.
Un kam seko tu, Reičela?
Nezinu. Es vēl gaidu, kad tos atklāšu.
Jaunieši.
Un kā ar tevi, večuk? Vai tev ir mērķis?
Jā, mēs ģimenē sekojam saviem mērķiem.
Mēs esam ļoti mērķtiecīgi.
50 gadu vecumā mans tēvs jau bija Ieņēmumu dienesta vadītājs.
Kāds ir tavs mērķis?
Kļūt par dienesta vadītāju 40 gadu vecumā.
Un tu, Deivid? Kāds ir tavas dzīves mērķis?
Šis te.
Šis te? Tas ir viss, ko vēlies?
Nē, pastāsti. Ko tu vēlies sasniegt?
Es vēlos notvert Vogelu.
Gribu nodot viņu tiesai, lai visa pasaule to redzētu,
un visi zinātu, ko viņš izdarīja.
Gribu, lai visi zinātu patiesību.
Un es gribu vēl iedzert.
Aizmirsti par to.
Par ko?
Divus gadus strādāju kopā ar viņu un nepazīstu. Neviens par viņu neko nezina.
- Viņš ir vienpatis. - Un viņa ģimene?
Visi?
Visi.
Varbūt dažreiz palikt dzīvam nav svētība.
Kā jūs mani atradāt?
Kā, lūdzu?
Kurš jums par mani pateica?
Kurš?
Vai jūs sūtīja ārsts?
Doktors Eizenbergs.
Kā klājas vecajam ebrejam?
Ļoti labi.
Rogetas jaunkundz,
vai jūsu ģimenē ir bijis kāds neauglības gadījums?
Nē.
Vai jūsu cikls ir regulārs?
Nē.
Šķiet, esam atraduši problēmu.
Olnīcu folikuli vēl nav nobrieduši,
tos nāksies stimulēt.
Tikai neliela injekcija.
Vai esat ar mieru?
Cik brāļu un māsu jums ir?
Neviena.
Atvainojiet, lūdzu.
Pieturiet to.
Rogetas jaunkundze.
Jūs esat vienīgais bērns ģimenē,
un jūs sakāt, ka ģimenē nav bijis
neauglības gadījuma?
Mana māte gāja bojā karā.
Nabaga bērns.
Viss kārtībā?
Viņa identitāte ir apstiprināta. Mums ir atļauts rīkoties.
Aizparīt.
Tu rīkojies ļoti drosmīgi.
Es neesmu drosmīga.
Esmu pārbijusies.
Bet tu to dari, jo zini, cik svarīgi tas ir.
Deivid...
Tas ir viskijs.
Tu esi tik skaista.
Tā ir mana roka,
un tas ir spogulītis.
Vai jums vakar bija dzimumsakars?
Jā.
Tas ir labi,
ļoti piemērots laiks.
Domāju, drīz mēs redzēsim rezultātus.
Jums tikai jātic,
to es saku visiem saviem pacientiem.
Arī pacientiem Birkeno?
Palīgā!
Māsa!
Ārsts...
Ātri, viņš sabruka.
Mans Dievs, kas notika?
Es nezinu. Nav ne jausmas.
Viņš tvēra pie krūtīm un sabruka.
Viņš ir dzīvs, viņš ir dzīvs.
Berlīnes ātrās palīdzības dispečers.
Sūtiet ātro palīdzību uz Gustava Ādolfa ielu.
Kur tieši? - Uz klīniku. - Kas notika?
Manam vīram bija sirdstrieka.
Vai viņš elpo? - Jā.
Esam jau ceļā.
Vai dzirdi? Nepadodies. Nepamet mani.
Saki kādu vārdu, saki.
Viņi ir klāt. Palieciet pie viņa.
Es viņus atvedīšu.
Sekojiet man.
Mums jāved viņš uz slimnīcu.
Nāciet, Bernhardas kundze. Ar viņu viss būs labi.
Lūdzu, parūpējieties par viņu.
Ar viņu viss būs labi.
Atvainojiet, jūs nedrīkstat braukt līdzi.
Man jābrauc, esmu viņa sieva.
Baidos, tas nav iespējams,
jauni noteikumi.
Neraizējieties, viņš ir labās rokās.
Paņemiet mantas un dodieties uz slimnīcu.
Paldies.
Vai jums ir uguns?
Jauniņā?
Pirmā maiņa.
Man teica,
ka drīkst paņemt pārtraukumu.
Jā, tā ir.
Vai tava maiņa ir līdz pusnaktij?
Jā.
Pēc vēlās maiņas mēs parasti ejam uz "Veteru".
Zini to vietu?
Tepat ap stūri.
Brauc tālāk, biedri,
šeit nav ļauts apstāties.
Tur tālāk uz sliedēm kaut kas ir!
Mana maiņa beidzas pēc pusstundas,
paņem man vienu alu.
Tad tiekamies pēc pusstundas.
Kurš furgons tas bija?
Šķiet, ka skaņa bija no turienes.
Nē, viens no tiem...
Pārbaudīsim.
Mums jādabū viņš vilcienā. Palīdzi.
Stāt!
Nekustēties!
Ko tu šeit dari?
Es šeit strādāju. Man ir pārtraukums.
Dokumentus!
Uz sliedēm nekā nav,
brauc tālāk.
Mums jāiet! Tagad!
Bez viņas ne.
Žogs,
tas ir pārgriezts.
Aiziet! Aiziet!
Leciet!
Gulties!
- Viņš ir miris? - Kurš?
Sargs. Tas, kurš redzēja tavu seju. Vai viņš miris?
Nē.
Kā Vogels varēja pamosties? Kā, pie velna, tas varēja notikt?
Vai injicēji visu miegazāļu devu?
- Vai injicēji visu miegazāļu devu? - Es nezinu. Man tā šķita!
Mēs izgāzām savu uzdevumu.
Tas vēl nav galā.
Mēs pievīlām savu valsti. Savas ģimenes!
Viņš joprojām ir pie mums! Nekas nav beidzies!
Viņš joprojām ir pie mums!
Vai sazinājies?
Kāds ir plāns?
- Ko viņi teica? - Būs vajadzīgs laiks.
Viņiem jāatrod jauns bēgšanas ceļš. Jāatrod politiskā palīdzība.
Viņi mēģinās vienoties ar amerikāņiem.
Mēs pa kārtai dežūrēsim. Katras dežūras beigās ēdināsim viņu.
Mēs viņu nogādāsim atpakaļ dzīvu.
Tevi redzēja. Tu nedrīksti iet laukā.
Mēs to spēsim.
Mēs nogādāsim viņu atpakaļ Izraēlā.
Parādīsim pasaulei, ko viņš izdarīja.
Velns.
Mana sieva?
Viņa ir ievainota?
Ar viņu viss ir kārtībā?
Lūdzu, sakiet, ka viņai nekas nekaiš.
- Tu nedrīksti ar viņu runāt. - Es neko nepateicu.
- Tu nedrīksti viņā klausīties. - Es zinu.
Es nedusmojos, tikai atgādinu tev. Mēs nesarunājamies un neklausāmies viņā.
Viņa šeit nav. Viņš nav cilvēks.
Mums ir zināms datums.
Pēc desmit dienām. Amerikāņi palīdzēs.
Labi.
Nē.
Kādēļ jūs nenogalināt mani uzreiz?
Kādēļ liekat man gaidīt nāvi?
Es zinu, ko gribat.
Gribat nodot mani citiem,
lai notiktu sasodīta tiesas prāva.
Tad, kad viņi mani nogalinās,
jūs teiksiet sev,
ka jūsu rokas nav aptraipītas asinīm.
Bet tā nav taisnība.
Jūsu rokas ir asinīs.
Jūs esat mana slepkava.
Jā.
Dariet to.
Jūs to vēlaties.
Dariet.
Pareizi.
Biju piemirsis.
Jūs, ebreji, neprotat nogalināt.
Tikai mirt.
Visvairāk dzīvē es nožēloju,
ka mums nevarēja būt bērnu.
Mana sieva būtu bijusi lieliska māte.
Pamēģiniet citronus pret rīta nelabumu.
Runā, ka tas palīdz.
Kā jūs sauc?
Hanna? Sāra? Reičela? Estere?
Jūs, ebreji, ievērojat tradīcijas. Tā ir laba lieta.
Ļoti laba.
Es jūs pilnībā saprotu.
Toreiz klīnikā jūs nemelojāt, kad runājāt par savu māti, vai ne?
Par viņas nāvi.
Man žēl.
- Kas notika? - Nekas. Nekas.
Kas vainas?
- Viņš mūs saprot. - Ko?
Viņš ar mani runāja.
Viņš saprot, ko mēs runājam. Viņš zina, kas mums padomā.
Tas nekas. Tas nekas. Drīz viss būs beidzies.
Kādēļ tu neaizbrauci? Toreiz stacijā. Tu būtu varējis aizbēgt. Kādēļ paliki?
Ko viņi teica?
Stefan?
Tas nenotiks.
- Ko, ellē, tas nozīmē? - Amerikāņi atteikušies palīdzēt.
Viņš ir ēdis?
- Ak Dievs. - Vai tu viņu paēdināji?
- Kāds ir plāns? - Mums viņš jānogādā gaisa bāzē.
- Es tev jautāju. Kāds... - Es runāju ar viņu!
Tagad ir viņas dežūra,
bet tā vietā, lai viņa dežūrētu, viņa ir šeit kopā ar tevi.
Tagad atbildi uz jautājumu! Vai tu viņu paēdināji?
Jā, paēdināju.
Nav nekāda sasodītā plāna!
Policija ir it visur. Viņi pārmeklē mājas.
Mēs nogalinājām cilvēku, un amerikāņi atsakās palīdzēt.
Viņi negribēs ar mums saistīties.
Viņi atkratās no šīs jezgas, cik ātri iespējams.
- Nē. Viņi nevar mūs pamest. - Jā, var gan.
Jo mēs visu salaidām grīstē.
Mēs salaidām to grīstē un nu esam uz savu roku!
Nē.
Vai tev sekoja?
Vai tā varēja notikt?
Stefan.
- Stefan. - Stefan.
Ja tie ir viņi, viņš mirs.
- Nost! - Tu to nedarīsi.
Viņš nekur nespruks. Ej nost.
- Tāds nav mūsu uzdevums. - Nost!
- Tu to nedarīsi. - Ej nost no ceļa.
- Mēs neesam šeit tādēļ. - Es izlemju, kāds ir mūsu uzdevums.
- Mēs pieliksim tam punktu. - Vācies prom!
Tā bija kundze no pagrabstāva dzīvokļa.
Viņa uzaicināja mūs uz Vecgada ballīti.
Mēs izbēgsim.
Viņi izdomās jaunu plānu.
Ko tu dari?
Tava dežūra.
- Vai tu par to zināji? - Par ko?
Viņam ir aizlīmēta mute. Gribi, lai viņš nosmok?
Man viņa ģīmis bija apriebies. Ej atpakaļ.
Neuzdrīksties to atkārtot.
Tu šeit nepavēlēsi, Deivid.
Tagad ir tava dežūra. Ej atpakaļ. Ej.
Izbeidziet!
Mēs neesam dzīvnieki.
Atceries, kas mēs esam.
Atceries, kas mēs neesam.
- Ko tu dari? - Man jātiek laukā.
- Tu nedrīksti. - Lūdzu, ej nost. Es eju laukā.
- Viņa grib iet laukā. - Uz pāris minūtēm. Mani neviens neredzēs!
- Pasaki viņam, Deivid! Es gribu pastaigāties. - Reičela...
- Tu nedrīksti iet laukā. - Man vajadzīgs gaiss! Es nevaru paelpot!
- Reičela... - Nost no manis!
Paldies, Deivid.
Ja man būtu izvēle, es gribētu, lai mani pabaro Reičela.
Tik maiga.
Citā dzīvē viņa droši vien bija medmāsa.
Kā viņa šodien jūtas?
Tev jāļauj viņai vairāk atpūsties.
Pirmie divi grūtniecības mēneši ir riskants laiks.
Tu nezināji.
Un tu neesi tēvs.
Man šķita, ka tas būsi tu. Man šķita... Es nezinu.
Kā tu skaties uz viņu.
Kā viņa skatās uz tevi. Droši vien tas nav viegli.
Stefanu ir grūti iedomāties kā ģimenes cilvēku.
Tik ambiciozs, tik... Es nezinu.
Kamēr tevi, Deivid, es redzu kopā ar bērniem.
Aizveries.
Es jūtu līdzi tavām ciešanām.
Ko tāds necilvēks kā tu var zināt par ciešanām?
Es esmu ārsts, Deivid.
Tu padari bērnus aklus, cenšoties mainīt viņu acu krāsu.
Tu ļaudīm injicē benzīnu.
Tu aizstāj rokas ar kājām un noraugies, kā viņi...
Tā nav medicīna. Tas ir vājprāts.
Tā ir slimība.
Tātad mēs visi bijām jukuši? Vai tāda ir atbilde?
Nav nekādas atbildes. Es to nemeklēju.
Es nemeklēju...
Tu trīci.
Manuprāt, tu baidies, Deivid.
Baidies no necilvēka.
Bū!
Kādēļ, tavuprāt, ebrejus bija tik viegli iznīcināt?
Jūsu vājuma dēļ.
Es to redzēju katru dienu.
Ikviens no viņiem domāja, kā paglābties no pēriena,
spēriena vai nāves.
Katrs domāja tikai par sevi.
Kādēļ, tavuprāt, pietika ar četriem kareivjiem,
lai sadzītu tūkstoti gāzes kamerā?
Jo nevienam no tūkstoša nebija drosmes pretoties.
Neviens nebija gatavs ziedoties.
Pat tad, kad viņiem atņēma bērnus.
Tajā brīdī es sapratu, ka jums nav tiesību dzīvot.
Jums nebija tiesību...
- Vai tev viss būs labi? - Jā.
Ārā!
Nekādu pēdu. Itin nekādu.
Varbūt viņš dodas uz mājām, lai paziņotu...
Viņš nedodas uz mājām!
Viņš ir aizbēdzis!
Vajadzēja 15 gadus, lai viņu atrastu.
Nu viņš ir prom, un neviens viņu neatradīs.
Ko mēs darīsim? Vai tu zvanīsi?
Vai tu viņiem pateiksi, kā viņš tika pie sasodītās lauskas?
Brīnišķīgi. Tikai nemēģiniet mani aizvilkt sev līdzi. Es nepieļāvu kļūdu!
Atcerieties to. Tas nedrīkst notikt! Tas nekad tā nepaliks!
Tā ir mana vaina.
- Bija mana dežūra. - Tas notika manas vainas dēļ.
Es ļāvu viņam aizbēgt.
Un neviens viņu neatradīs.
Neviens viņu nekad neatradīs.
Ja nu viņš neaizbēga?
Par ko tu runā?
Tikai četri cilvēki zina, kas šeit notika,
mēs un viņš, un viņš neko neteiks.
Par viņu neviens nekad neuzzinās.
- Nē. - Nevienam nav jāzina, kas notika.
Viņš aizbēga.
Tā ir patiesība. Taču tā nebūs tā patiesība, ko mēs aizvedīsim uz mājām.
Tā var būt jebkāda.
Patiesībā Vogels mēģināja aizbēgt. Tu cīnījies ar viņu un tiki ievainota.
Brīdī pirms viņš paspēja aizbēgt,
Reičela sagrāba ieroci un nošāva viņu.
Mēs atbrīvojāmies no līķa.
Mēs iznīcinājām visas liecības par Birkeno ķirurgu.
Mēs nedrīkstam melot.
Nē, vai zini? Mums jāmelo. Jāmelo!
Jo runa nav par mums, bet par Izraēlu. Tas ir pazemojums visai tautai!
Mēs nedrīkstējām viņus pievilt!
Galu galā, Vogels beigs savu dzīvi kaut kur džungļos,
allaž atskatoties un baidoties no lodes.
Kas zina? Varbūt viņam tas būs vēl ļaunāks liktenis.
Svarīgākais ir taisnīga tiesa.
Un tā ir notikusi.
Viņa vairs nav.
Kāda vairs nozīme? Viņa vairs nav.
Viņam ir taisnība! Starpība nekāda!
Mums tikai jāapsola nekad par to nerunāt.
Lai kas arī notiktu, mēs nevienam nekad to neteiksim.
Patiesība paliek šeit un starp mums. Piekrītat?
Sakiet to. Man jādzird, ka jūs to sakāt.
Sakiet.
Piekrītu.
Deivid.
Reičela, saki to.
Tas ir zvērests.
Saki.
Kā tas varēja notikt? Tu teici, ka viņš nekad nerunās atklātībā!
- Tu teici, ka viņš nekad nedos par sevi zināt. - Mēs nezinām, vai tas ir viņš!
- Ak Dievs. - Izlasi to, tu redzēsi, ka...
Viņš ir dzīvs! Viņš ir Ukrainā! Ko vēl tur var izlasīt?
Tas ir nenozīmīgs raksts internetā.
Psihiatriskās slimnīcas pacients apgalvo, ka ir Birkeno ķirurgs!
Vecs plānprātiņš.
Kā tu to atradi?
Deivids pēc ilgiem gadiem atgriežas Izraēlā, es gribu zināt, kādēļ,
tādēļ lieku pārmeklēt viņa dzīvokli, un mēs to atrodam viņa datorā.
Vai viņš ieminējās par to vakar?
Reičela, vai viņš kaut par to teica?
Kādēļ? Kādēļ viņš izdarīja pašnāvību?
Jo viņš netika galā.
Es teicu, ka mums tas jānokārto, un viņš to nespēja.
Viņš nodomāja, ka patiesība nāks atklātībā un krita panikā.
"Jānokārto"?
Ko tas nozīmē? "Jānokārto."
Es teicu, lai viņš sameklē Vogelu.
Liku, lai viņš to nogalina.
Vai tu zināji, ka viņš ir slims?
Tu zināji, vai ne? Tu zināji, ka viņš ir slims. Zināji!
- Pie velna Deividu. - Tu zināji, ka viņš nav pietiekami stiprs!
Viņš rīkojās kā gļēvulis.
Tu varēji nelikties ne zinis! Tas bija tikai vecs vīrs slimnīcā.
Neviens tik un tā nenoticētu. Neviens pat neklausītos.
Kijevā ir kāds žurnālists.
Jurijs Titovs.
Viņš padzirdēja šo stāstu un vēlas intervēt Vogelu.
Tad viss nāks klajā.
Mēs nezinām, kurā slimnīcā viņš ir, bet žurnālists zina.
- Tev jāuzzina, kur viņš ir. - Par ko tu runā?
Deivids sevi ir izsvītrojis, es to izdarīt nevaru.
- Vienīgi tu to vari. - Tu esi prātu zaudējis?
- Mēs nevaram... - Es to nespēju izdarīt! Nespēju!
Paskaties uz mani. Es to nespēju.
Es jau 30 gadus vairs neesmu aģente.
Tu esi traks. Nē, es no nevaru!
Tev tas jādara, Reičela.
Jo 30 gadus tu esi saņēmusi atzinību par to.
Padomā par Sāru.
Es to nedarīšu!
Velns!
Es zināju, ka tā notiks.
Es zināju, ka tiksim sodīti. Zināju, ka mums būs par to jāsamaksā.
Man šķita, ka sodu esmu jau saņēmis.
Dievs nemīnē automašīnas.
Es nerunāju par ratiņkrēslu.
Ja es spētu atgriezties pagātnē, Reičela, es mainītu visu.
Izņemot vienu.
Viņa nekad neuzzinās.
Viņa nedrīkst uzzināt.
Nāc pie mums!
KIJEVA, UKRAINA
Es meklēju "Ukrainas vakara ziņas".
Pirmais stāvs.
Paldies.
Paciņu cigarešu, lūdzu.
Jā, paldies.
Tobrīd, kad gulēju uz grīdas,
es nedomāju par sevi.
Es domāju par savu māti.
Domāju par to, kādas ciešanas viņa piedzīvoja kara laikā.
Tas pats jautājums Pereca kungam.
Pie velna viņu.
Pasteidzies.
Ej gultiņā, Sāra.
Laipni lūdzu.
Jūs abas izskatāties tik lieliski. Man ir grūti izvēlēties.
Vai svētdiena ir spēkā?
Šī ir mana ballīte, un tu esi mans vienīgais draugs.
Visi pārējie ir Stefana draugi.
Stefana draudzenes.
Nedomāju, ka viņam kāda interesē. Viņš tikai grib mani sodīt.
Par ko?
Par visu. Par to, ka paliku stāvoklī. Par to, ka nemīlu viņu.
Par tevi, Deivid.
Man šķita, ka tu klusē tikai kareivjiem, nevis man.
- Deivid, es ar tevi runāju. - Es aizbraucu.
Ko? Tu pamet Mossad?
Jā, Mossad. Izraēlu.
Uz kurieni tu dosies?
Es nezinu.
Vispirms uz Grieķiju, pēc tam nezinu.
- Kad? - Šonakt.
- Neāksties. - Reičela...
- Liecies mierā. Šonakt? Kādēļ? - Reičela... Reičela...
- Tu nedrīksti aizbraukt. Tu nedrīksti... - Man jābrauc.
- Kādēļ? - Jo es vairs nespēju izlikties.
Es tā nevaru.
Ja es palikšu...
- Es nezinu. - Tas ir šīsdienas sarunu dēļ?
- Nepiedalies tajās. Stefans negrib... - Brauc man līdzi.
Ko?
Brauc man līdzi.
Es nevaru.
Tu vari.
Skaista fotogrāfija, Reičela.
Brīnišķīga. Kā divi eņģeļi.
Skaista fotogrāfija, Stefan.
Tev patīk? Es to nofotografēju.
Labi, ka tev ir vēl viens amats. Gadījumā, ja tevi izmetīs no šī darba.
Tas var notikt kuru katru dienu.
Reičela, vai nāksi sasveicināties ar Maiklu?
Viņš gribēja ar tevi sasveicināties.
Jā.
Atvainojiet,
es zinu, ka nāku vēlu,
bet vai es vēl varu izvietot sludinājumu?
30 grivnas par 20 vārdiem,
grivna par katru nākamo vārdu.
Te būs.
Ak, nē.
Dīvaini.
Es uzliku signalizāciju.
Nauda!
Nedrīkst!
Atstāšu zīmīti!
Andrej,
aizņēmos naudu, lai aizvestu Katju
uz klubu "Oxygen".
Tevi atlaidīs.
Tu esi tā vērta.
Tevis dēļ atlaidīs mani!
Es esmu tā vērts.
Tajā brīdī, kad gulēju uz grīdas,
es it nemaz nedomāju par sevi.
Es domāju par to, ko nācās pārciest manai mātei.
Un tas man deva spēku atkal piecelties.
Vai Stefans zina, ka esi šeit?
Domāju, ka jā.
Mūsu attiecības ir sabojājušās. Ko tu šeit dari, Deivid?
Ko tu dari?
Kārtoju.
Tu tagad strādā?
Nē, nestrādāju.
Tad liecies mierā!
Viņš atrodas Babenko slimnīcā.
Tas ir ārpus Vinicjas.
250 km uz dienvidrietumiem.
Ar kādu vārdu?
Ivans Ševčuks. Vecums atbilst.
Kad Titovs plāno viņu intervēt?
Rīt. Un viņš zina, kā es izskatos.
Drīz tas viss būs galā. Un tad...
Ko tu šeit dari, Deivid?
Vai tev ir kāds cits?
Bija viens cilvēks, bet viņš aizbrauca. Viņš vairs nav devis par sevi ziņu.
- Es tev rakstīju vēstules. - Bet nekad tās nenosūtīji.
- Reičela... - Cik ilgs laiks pagājis, 25 gadi?
- Es gribēju tevi redzēt. - Visus šos gadus neviena vārda.
Es ilgu laiku biju slims, Reičela. Es biju slimnīcā.
- Kur? - Meksikā.
Ko tu darīji Meksikā?
Es daudz ceļoju. Dienvidamerika, Ziemeļamerika. Visu laiku pārvietojos.
Meklēju viņu.
Kādēļ?
Ko tu būtu darījis, ja atrastu viņu?
Būtu atklājis patiesību.
Būtu devies uz laikrakstu un teicis, "Šis ir Birkeno ķirurgs."
Un es beidzot redzētu viņu tiesas priekšā.
Un kas būtu noticis ar mums?
Mēs būtu brīvi.
Lai kas arī būtu ar mums noticis, tā būtu brīvība.
Vai nepiekrīti?
Vai tev nav apnicis melot?
Ja tu viņu atrastu, vai tad tu nerīkotos tāpat?
Varbūt.
Pirms divdesmit gadiem.
Bet tagad?
Neesam tikai mēs trīs, ir arī Sāra.
Viņa neko sliktu nav darījusi.
- Viņa uzrakstīja grāmatu. Tu zināji? - Jā.
Ja atklātos patiesība, tā viņu iznīcinātu.
Nē. Es nebūtu atklājusi patiesību.
Bet tu viņu tā arī neatradi.
Nē, neatradu.
Grāmatas atvēršanas svētki ir rīt.
Vai atnāksi? Es nezinu, vai Stefans...
Ja mēs varētu atgriezties pagātnē?
Ja es būtu gaidījis tevi. Ja tu būtu atnākusi.
Vai viss būtu citādi?
Mēs nevaram pagriezt laiku atpakaļ.
Es nāku apciemot Ševčuka kungu.
Es pārbaudīšu.
Jūs esat no avīzes?
Nē, nē,
esmu Ševčuka kunga brāļameita, Anna Baranova.
Esmu šeit jau bijusi, neatceraties?
Baidos, apmeklētāju laiks ir mainījies.
No vienpadsmitiem līdz vieniem.
Apsēdieties tur.
Jurijs Titovs. Esmu atnācis pie Ševčuka kunga.
Ševčuks ir 414. palātā.
Jūs varat apsēsties tur.
Lūdzu, pagaidiet!
Pieturiet, lūdzu, durvis.
Vai jūs esat žurnāliste?
Vai zināt, kas es esmu?
Nē,
nē, es nezinu, kas jūs esat.
Mani sauc Dīters Vogels.
Esmu Birkeno ķirurgs.
Esat par mani dzirdējusi?
Jā. Esmu.
Es nogalināju tūkstošiem cilvēku.
Varat mani nofotografēt.
Pēdējā fotogrāfija
ar Birkeno ķirurgu.
Vissvarīgākais ir asinis.
Mēs nebaidījāmies no varas,
tāds bija mūsu liktenis.
- Jā? - Tas nav viņš.
Pagaidi.
Tā ir ģimenes lieta, dodiet man brītiņu. Paldies.
- Tu esi droša? - Tas nav viņš.
Tas ir vecs vīrs, kurš dzirdējis par viņu.
Paldies Dievam. Paldies Dievam, tas ir lieliski. Tas ir...
Tev viss ir labi, Reičela?
- Tu kļūdījies. - Paldies Dievam, ka tā...
Par Deividu.
Tu kļūdījies par Deividu.
Par Deividu?
Viņš neizdarīja pašnāvību, baidoties, ka atklāsies patiesība.
Kad viņš atnāca pie manis, viņš man ko lūdza.
Ko?
Manu atļauju.
Un es to nedevu.
Es neļāvu viņam atklāt patiesību,
un viņš bija noguris dzīvot melos.
Patiesība ir greznība, Reičela.
Dažiem ir citas prioritātes - sava valsts, tauta un savi bērni.
Sāra ļoti lepojas ar tevi, Reičela.
- Es vēlos, lai viņa ar mani lepotos. - Saprotams.
Es vēlos rīkoties tā, lai viņa ar mani lepotos.
Vogelam bija šeit jābūt, Stefan.
- Reičela... - Ļaudīm ir jāzina patiesība, Stefan.
- Reičela, uzklausi mani. - Ardievu.
Ser, ministru kabineta sēde ir sākusies.
Jā.
Atvainojiet.
Kādēļ tu atnāci?
Kādēļ tev bija jāatnāk?
Vai Ševčuks par mani pastāstīja?
Es zinu, man nevajadzēja ar viņu runāt.
Es varu viņu apturēt. Es viņam neko vairs neteikšu.
Jurijam Titovam.
"Mans vārds ir Reičela Singere.
"Lūdzu, publicējiet to, ko izlasīsiet.
"1965. gadā
"es piedalījos uzdevumā, kura mērķis bija nolaupīt Dīteru Vogelu -
"Birkeno ķirurgu,
"un nogādāt viņu Izraēlā taisnīgai tiesai.
"Mēs vienmēr apgalvojām, ka Vogels tika nogalināts.
"Taču tie bija meli.
"Meli, kuros es dzīvoju 30 gadus.
"Esmu nolēmusi atklāt patiesību."
Latvian