Tas, kuram pieder Likteņa Šķēps, tur pasaules likteni savās rokās.
Likteņa Šķēps pazuda II Pasaules kara beigās.
MEKSIKA
KONSTANTĪNS
ENĢEĻU PILSĒTA
Šķiet, esmu atradis tev darbiņu.
Es tevi izsaucu, vai ne?
Tā kā pats nevarēju dabūt to laukā, es izsaucu tevi, Džon.
Nekas. Tev bija viņa jāpiesien.
Šeit Konstantīns, Džons Konstantīns... pakaļa.
Protams.
Kas tas, velns parāvis?
Man vajag spoguli. Ātri! Vismaz metru augstu.
Kustieties! Skrieniet!
SĀTANISMS UN BURVESTĪBAS
Šis ir Krāmers.
Čess Krāmers, pakaļa.
Ko?
- Ko? - Aizvāc mašīnu!
- Kāpēc? - Aizvāc to nolādēto mašīnu!
Tā, prom ir.
Pacel to virs gultas.
Piesien to galu. Henesij, pa virsu.
Aizveriet acis.
Lai kas notiktu... neskatieties.
Nē!
Parādies!
Uzsmaidi, uzpūtīgais ķēms.
Tavam bosam!
Velciet!
Es taču teicu, ka atradu tev kaut ko, ne?
Kas īsti tur notika?
Redzams, ka tu ārstējies.
Slāpē balsis, lai varu gulēt.
Man ir jāguļ, Džon.
Man vajadzīga palīdzība, tēvs.
Vajadzīga? No manis?
Kāda...
Paklau, es...
Tā izdzīšana nebija veiksmīga.
Ieklausies gaisā.
Ja dzirdi ko neparastu, dod ziņu.
Tev tāda aizsardzība nav vajadzīga. Būs kā vecajos laikos.
Tikai dažas dienas.
Labi.
Tevis dēļ, Džon.
Džon, kāpēc? Zināji, ka auto nav mans.
Es tev liku to aizvākt.
Ja tu būtu pateicis, ka metīsi 1 36 kg spoguli ar niknu dēmonu,
būtu pabraucis to tālāk.
- Brauc pa Alvarado. - Paldies. Es zinu, kur jābrauc.
Ja es zinātu vairāk, varbūt varētu tev palīdzēt?
- Nē. - Nē? Nu, protams!
Dod svētību grēciniecei.
Pagājušas divas nedēļas kopš manas iepriekšējās grēksūdzes.
Es šodien nogalināju cilvēku.
Vēl vienu.
Es pat neredzēju viņa seju. Tikai nospiedu gaili, viņš izdzisa.
Lielākā daļa policistu 20 gadu laikā ne reizi neizšauj.
Kāpēc es allaž zinu, kur viņi ir?
Kur mērķēt, kad izšaut?
Varbūt ar mani kaut kas nav kārtībā, tēvs?
Varbūt esmu nolādēta?
Dievam ir kāds nolūks attiecībā uz tevi. Kā jau uz mums visiem.
Neļauj vainas apziņai aizēnot ticību.
Es jau cenšos.
Es ļoti cenšos.
Ko tikai es neesmu uzveicis. Lielākā daļa par tiem neko pat nenojauš.
Un nu mani piebeigs šī te.
Tu nebūsi pirmais, Džon.
Esi glābusi mani agrāk, vari glābt arī tagad.
Tas ir ļoti agresīvs.
Pirms 20 gadiem tu to negribēji.
Bet tagad nevēlies iet projām.
Jā, laba doma.
Džon, tev jāsagatavojas.
Nokārto visu.
Nevajag.
Es jau zinu, kurp došos.
Labrīt!
Andžela, tev tas nav jāredz. Nē!
Lūdzu, palaidiet mūs.
Izabela.
Viņa nokrita no jumta.
Nolēca.
- Nē. - Tas nav viegli, taču viņa bija slima.
Izabela neatņemtu sev dzīvību.
Viņa sevi nenogalinātu.
- Detektīve. - Un punkts!
Endžij, te ir drošības videokameras.
- Pieturiet durvis! Brauc lejā? - Nekas cits neatliek.
Jauna lieta?
Lielais ķēriens? Tas, ko tik ilgi gaidīji?
Iepriecini mani.
Vai tad tā nav vienmēr?
Esmu ārkārtīgi pateicīgs.
Kā jūties, Džon?
Kas tev jauns?
Šķembas no pāvesta atentāta mēģinājuma,
svētā ūdens ampulas no Jordānas upes
un, tev patiks, kaucējvabole no spoku mājas.
Kritušajiem tā skan kā nagla pa bleķi.
Kas tev ir ar tiem kukaiņiem?
Man tie vienkārši patīk.
Jā, kam tad nepatīk?
Uzmanīgāk, varoni.
- Tā ir pūķa elpa. - Domāju, ka to vairs nevar dabūt.
Jā, es... Caur čoma čomu var.
Tātad - ar ko nodarbojies?
Tikko no meitenes izvilku karavīrdēmonu.
Izskatījās, ka šis grasās ienākt.
Zinu, ka tas šķiet neticami.
Nē, mēs viņiem esam marionetes, nevis durvis.
Viņi spēj mūs izmantot, bet nespēj ienākt mūsu plaknē.
- Ieskaties rakstos, pameklē precedentus. - Protams.
Vai vēl ko?
Vai man pašam tev nekā nav?
KLEPUS ZĀLES
Uz mana rēķina.
Jautājums - cik ilgi man būs tev jāvergo?
Tu neesi mans vergs, Čes.
Tu esi augstu vērtēts māceklis.
Kā Tonto vai Robins.
Vai tas kārnais kopā ar resno.
Tad kāpēc man ļauts tikai braukt?
Džon?
Es dievinu mūsu sarunas, Džon!
- Drīkstu paņemt jūsu mēteli? - Paldies, nē, es ilgi nepalikšu.
- Un jūsu, kundze? - Nē, es arī ilgi nepalikšu.
Man tiešām ir svarīgi runāt ar viņu.
Kas pirmais nāk, pirmais maļ.
Esat rupjš jebkuros apstākļos.
Tēvs.
- Jums ir jaunumi. - Jā, es runāju ar bīskapu.
Es zinu, ko tu gribi, dēls.
Joprojām nenolaid savu visuredzošo aci?
Jūtos pagodināts.
Es varētu teikt, ka gans vada pat visietiepīgākās avis,
taču tas būtu pārāk liekulīgi.
Viņa jāapglabā pēc katoļu rituāliem.
Tas joprojām ir nāves grēks.
Viņa neizdarīja pašnāvību.
- Bīskaps tā nedomā. Zini noteikumus. - Noteikumi!
Tēvs.
Deivid. Mēs runājam par Izabelu.
Viņa uzskatīja, ka viņu mīl vienīgi Dievs.
Lūdzu?
Man ļoti žēl.
Pēdējā laikā novēroju neparastu dvēseļu kustību.
Varbūt pagarināsi manu dzīvi?
Es vēl varētu jums noderēt.
Arvien vēl centies iepirkties paradīzē?
Visi uzveiktie rokaspuiši neko nenozīmē?
Ar to vien vajadzētu pietikt.
Cik reižu esmu teicis? Tā tas nenotiek.
Kāpēc? Neesmu Viņam pietiekami kalpojis?
- Ko Viņš no manis grib? - To ko parasti.
Pašuzupurēšanos, ticību.
Dieva dēļ, es taču ticu!
Nē, tu zini. Ir atšķirība.
Tu esi redzējis.
Neesmu to nekad gribējis. Es piedzimu ar šo lāstu.
Tā ir dāvana, kuru tu esi izniekojis savtīgos pūliņos.
Es izvelku no meitenītēm dēmonus.
Ko teiksi par to?
Visu mūžu tu esi darbojies savā labā.
Tev jāatgūst Viņa labvēlība.
Neiespējami, bezgalīgi noteikumi.
Kurš brauc augšā? Kurš lejā?
Un kāpēc?
Tu vispār mūs nesaproti.
Tev būtu jāiet uz elli, jaukteni.
Kāpēc mani, Gabriel?
Mani soda, vai ne?
Nepietiekami gāju uz baznīcu, nepietiekami lūdzos,
neiemetu vēl piecus dolārus ziedojumu traukā, kāpēc?
Tu mirsi jauns,
jo kopš 1 5 gadu vecuma smēķē 30 cigaretes dienā.
Un tu nokļūsi ellē - par tām dzīvībām, kuras atņēmi.
Ar tevi ir cauri.
Vismaz laiks ir jauks.
Viņam allaž bijusi samaitāta humora sajūta.
Un to atrisinājumi ir nāvīgi.
Konstantīn, līst taču! Džon!
Slepkavas dārzā apraktas 22 sievietes, līķi ir tā sakropļoti...
Viņa izvarota 1 00 reižu un aprakta dzīva.
Galva bija nogriezta un orgāni...
Viņš iebāza Holijas līķi...
Nezināma nolaupītāja piesmietie līķi...
Viņš izmantoja rokas zāģi...
Pat acis bija izrautas.
Pašnāvība psihiatriskajā nodaļā.
Man tik ļoti žēl, Izij.
Tavs laiks iztek. Steidzies nopirkt jaunu ševroletu...
Ej, čomiņ, uguns ir?
Ko līdi, kur neaicina, eksorcist!
Es zinu, ka dodies uz "Pusnakti" , Džon.
- Nebija jāgaida taksī? - Tā esot paradīze tiem, kas ceļas un krīt.
- Kaut kur to lasīju. - Tu par daudz lasi. Parasts bārs.
Bārs? Paps Pusnakts ir visa labā krustnesis, zvērējis neitralitāti.
- Viņš ir leģendārs. - Jā.
Tu varētu mani ievest tajā bārā?
- Es tevi lūdzu, Džon! - Protams, tu vari tikt iekšā.
- Varu? - Ja vien vari tikt iekšā.
Tas ir lācis, vai ne?
Vai divas pīles mākoņos?
Divas vardes uz soliņa
Divas vardes uz soliņa.
Esmu kopā ar to, kurš tikko... Es esmu ar viņu.
Žurka brunčos.
Nu, protams. Žurka brunčos.
Es tikai āzējos.
Miris, cik vien miris var būt, ārsts man saka...
Taču es viņam neticu, pat ne optimistiski.
Esmu pārliecināts par tavām spējām
kļūt par lielisku manu ienaidnieku.
Pamosties, skaties man acīs,
neizliecies par mirušu.
Jo varbūt...
kādu dienu es aiziešu
un teikšu, ka mani sarūgtināji.
Bet varbūt labāk nestājies man ceļā.
Necelies.
Sen neesi manīts.
Esi atnācis pārdot kādas relikvijas?
Ar to vairs nenodarbojos, nav laika.
Viltojumu tirgošana sabojājusi veselību.
Pusnakts, Jēziņ, es domāju, ka tas ir īsts.
Nu es saprotu.
Slimībai ir cits iemesls. Cik?
Daži mēneši, varbūt gads.
Vakarnakt šķita, ka dzirdu pērkonu.
Droši vien sātanam burkšķēja vēders.
Pēc tevis viņš ieradīsies pats personīgi.
Tā jau dzird.
Neba plecu, uz kā izraudāties, esi nācis te meklēt.
Man tikko uz ielas uzbruka dēmons.
Tu viņiem nepatīc, Džon.
Cik viņējo esi deportējis uz elli?
Tas nebija kaut kāds jauktenis, bet gan īsts dēmons mūsu plaknē.
Tu taču zini, ka tas nav iespējams.
Un vakar redzēju, kā karavīrdēmons pūlas izgrauzties no meitenes.
Dēmonu vieta ir ellē, eņģeļu - debesīs.
Tas ir pirmatnējo lielvaru dižais uzstādījums.
Paldies par vēstures stundu.
Tu milzīgi palīdzēji.
Nu es gribu apsēsties.
Ja neņemam vērā, ka tā tu gandrīz noteikti iesi bojā... esmu neitrāls.
Kamēr tiek saglabāts līdzsvars, es nenostājos neviena pusē.
Pirms kļuvi par bārmeni, tu, viens šamanis, cīnījies ar 30 ašgariem.
- Un es... - Tu biji Konstantīns.
Džons Konstantīns.
Reiz.
Es jūtu, ka tas nav tik vienkārši.
Kaut kas tuvojas.
Spokaini.
Baltazārs.
Šī izteiksme vien uzlaboja visu manu vakaru.
Es tev parādīšu vakaru.
Deportēšu tevi uz līdzenas vietas, jaukteni!
Tu zini, kādi man ir noteikumi. Kamēr esi šeit, tev tiem jāpakļaujas.
Runā... tu taisoties uz leju.
Svaiga gaļa.
Mēli var norīt.
Mums jāapspriežas, Džon.
Ko? Es nesadzirdēju.
Laipni lūgts manā pasaulē.
- Es redzēju... - Es atceros.
- Pēc tam redzēju... - Parastais liktenis.
Gribētu uzdot jums dažus jautājumus.
Šobrīd neesmu noskaņots pļāpāšanai.
Tad varbūt tikai paklausieties.
Lūdzu?
Allaž ir kāds āķis.
Vakar noslepkavoja manu māsu.
- Izsaku līdzjūtību. - Paldies.
Viņa ārstējās Reivenskārā. Nolēkusi no jumta.
Jūs taču teicāt, ka noslepkavota.
Izabela nebūtu atņēmusi sev dzīvību.
Kurš trakais gan pats sevi nogalina?
Neiedomājami.
Esmu dzirdējusi jūsu vārdu iecirknī. Zinu, kādās aprindās apgrozāties:
okultisms, sātana izdzīšana.
Pirms iestāšanās slimnīcā mana māsa cieta no paranojas.
Sāka runāt par dēmoniem, eņģeļiem.
Domāju, kāds viņu tur ievilināja.
Domāju, viņu piespieda nolēkt no jumta.
Kaut kāds leģions vai sekta.
Laba teorija, detektīve.
Vēlu veiksmi.
Domāju, ar jūsu pieredzi jūs vismaz norādīsiet pareizo virzienu.
Jā, labi, protams.
Tā nebija pašnāvība.
Mana māsa bija katoliete.
Vai saprotat? Ja atņemtu sev dzīvību...
Viņas dvēsele nonāktu taisni ellē, kur viņu atkal un atkal plosītu
griezīgās, šausminošās sāpēs mūžīgi mūžos.
Apmēram tā?
Esiet nolādēts.
Detektīve!
Ja teiktu: Dievs un sātans noslēguši derības? Uz visas cilvēces dvēselēm.
Es jums ieteiktu turpināt dzert zāles.
Un tomēr. Vienīgais noteikums - nekādu tiešu sakaru ar cilvēkiem.
Tikai ietekme. Kurš kuru.
- Labi, pieņemsim. Kāpēc? - Kas zina?
- Varbūt prieka pēc. - Tātad prieka?
Prieks, ka vīrs piekauj sievu līdz nāvei,
ka māte noslīcina bērnu? Un jūs domājat, vainīgs sātans?
Cilvēki ir ļauni, Konstantīna kungs.
Jā, piedzimstam spējīgi uz šausmu darbiem.
Taču tad uzrodas vēl kaut kas, kas dod īsto grūdienu.
Ārkārtīgi pamācoši, bet... Es neticu sātanam.
Vajadzētu gan. Viņš tic jums.
Elektrības pārrāvums.
Diez vai.
- Kas ir? - Mums jāiet! Tūliņ pat!
- Kas tas ir? - Spārni.
Varbūt nagi.
Nedzeniet velnu. Kam?
Tam, kam te nebūtu jābūt.
Tā tiešām nelīdzēs.
- Aizveriet acis. - Kāpēc?
Kā gribat.
Dēmonu vieta ir ellē, ko?
Pasakiet to viņiem.
Neuztraucieties, pirmajā reizē tā ir visiem.
Tas ir sērs.
Sērs.
Kas tie bija?
Dēmoni.
Nolādēto maitasputni.
Nē, tas nav iespējams.
Jā gan, un, šķiet, meklēja mani.
Tiešām viņa nevarēja izdarīt pašnāvību?
Izabela?
Nemūžam.
Labi, pārliecināsimies.
Paskatīsimies, vai viņa ir ellē.
Vajadzēja karstu vai aukstu?
Pretī krēslam.
Neticami, ka mēs to darām.
- Tās visas ir Izabelas mantas? - Jā.
- Un kaķis? - Pīle?
Arī, kāpēc jautā?
Pīle?
Tev tas šķiet savādi?
Kaķi ir labi, dzīvo abās pasaulēs.
Ja mēs nodarbojamies ar buršanu,
tev nevajag sveces vai pentagrammu?
Tev ir?
- Kaut kāds vājprāts. - Jā.
- Tev jāiet prom. - Kā lūdzu?
Andžela, lūdzu.
No dzīvokļa.
Labi.
Uzmanies ar to kaķi.
Dievs, kā man tas nepatīk.
- Konstantīn, kas... - Dvīnes.
- Jūs bijāt dvīnes. - Ko tu teici?
- Viņa izdarīja pašnāvību. - Ko?!
Un par to ir nolādēta.
Kā tas ir iespējams?
Man jāpaēd.
Ko jūs šeit darāt?
Tikai mierīgi.
Lēnāk!
Kas šī, velns parāvis, ir par vietu?
Bērnībā es redzēju vīzijas.
To, kas cilvēkiem nav jāredz.
To, ko tev nevajadzētu redzēt.
Mani vecāki bija normāli.
Rīkojās kā jau vairums cilvēku.
Visu vēl tikai pasliktināja.
Kad pavisam apnīk būt trakam, cilvēks atrod izeju.
- Tu mēģināji izdarīt pašnāvību. - Neko es nemēģināju.
Oficiāli biju miris divas minūtes.
Brīdī, kad pārej otrā pusē, laiks apstājas.
Divas minūtes ellē līdzinās mūžībai.
Kad atgriezos, es zināju,
ka viss, ko redzu, ir īsts.
Pastāv gan paradīze, gan elle.
Aiz katras sienas, katra loga.
Pasaule aiz pasaules, un mēs esam iespiesti pa vidu.
Eņģeļi un dēmoni nevar iekļūt mūsu plaknē.
Tāpēc te parādās visādi "jaukteņi". Iespaidotāji.
Spēj vienīgi čukstēt mums ausī,
bet viens vārds spēj piešķirt drosmi,
vai pārvērst baudu baisā murgā.
Gan dēmoniskie, gan eņģeļveidīgie dzīvo mums līdzās.
Viņi to sauc par līdzsvaru.
Es - par liekulīgiem niekiem.
Kad jauktenis pārkāpj noteikumus,
es deportēju to mērgli atpakaļ uz elli.
Visus izķert nevaru, bet ceru, ka būšu dabūjis pietiekami,
lai nodrošinātu sev atpūtu.
Es nesaprotu.
Es esmu pašnāvnieks, Andžela.
Pēc nāves man paredzēta tikai viena vieta.
Tu centies iepirkties paradīzē.
Ko tu darītu, ja būtu jāsēž cietumā,
kur esi ietupinājusi pusi ieslodzīto?
Dievam ir nolūki attiecībā uz visiem.
Dievs ir bērns ar rotaļu skudru pūzni.
Viņš nekaļ nekādus plānus.
Bērnībā arī Izabela redzēja vīzijas.
Manīts grābstāmies ap līķi, tad aizbēga.
Iebēga te un noprovēja visas pudeles.
Minūtes laikā noslīcinājās alkoholā.
Varētu būt mans korporācijas biedrs.
Ko, ellē, viņš te dara?
Viņš ir savējais.
Kāpēc nesauci mani, suņabērns?
Jā?
Kā to saprast?
Ko tad? Kā?
Sapratu. Visu labu.
Man jāredz vieta, kur Izabela nomira.
Seansi, okultisma galdiņi, sazināšanās.
Tēvs domāja, ka cenšas pievērst uzmanību.
Tā tiešām notika.
Stāstīja visiem, ko it kā redzējusi.
Pārbiedēja māti gandrīz līdz nāvei.
Tad gandrīz gadu vispār nerunāja.
- Un jūs viņu hospitalizējāt? - Jā.
- Cik ilgi? - Divas nedēļas.
Šoreiz.
Kļuva labāk un tad atkal sliktāk.
Pēdējā laikā daudz sliktāk.
Tas mirušā rokā iegrieztais simbols -
vai tam ir kāds sakars ar šo?
Esmu policiste, Džon. Atceries?
Nevar nokāpt no jumta, neko neatstājot.
Es parādīju visas palikušās mantas, bet dari, ko gribi.
Varbūt atstājusi vēl ko.
Tādu, ko policists neatrastu.
Kaut ko tikai tev.
Tu biji viņas dvīņumāsa.
Dvīņi domā līdzīgi.
- Es neesmu līdzīga māsai. - Reiz biji.
Bērnībā, kad ik sekundi pavadījāt kopā.
Tu iesāki teikumu, viņa pabeidza. Tev sāpēja, viņa raudāja.
- Tas bija sen. - Šāda saikne tā vienkārši nepazūd.
Te nekā nav.
Viņa gatavojās savai nāvei šajā istabā.
Šeit viņa to izdomāja. Tur, kur tu stāvi.
Viņa zināja, ka atnāksi.
Paļāvās, ka redzēsi to pašu, ko viņa, jutīsi to pašu, zināsi to pašu.
- Ko viņa darīja? - Kā lai es zinu?
- Ko viņa darīja? - Es nezinu.
- Ko tu darītu? - Es nezinu.
- Ko viņa darīja? - Tu zini - ko.
Ko viņa darīja, Andžela? No kā tu baidies?
Ko viņa darīja?
Es nezinu!
Bērnībā mēs atstājām viena otrai vēstis.
Gaismā.
Ar elpu.
Uz logiem.
Vēstulēm korintiešiem nav 17. nodaļas.
Elles Bībelē tām ir pat 21 nodaļa.
Ellē ir Bībele?
Gluži cita Atklāsmes grāmatas redakcija.
Pasaule nekritīšot no Dieva rokas, bet atdzimšot nolādēto varā.
Lai gan, ja prasi man, uguns ir un paliek uguns.
1 6:29 līdz 1 6:30.
Johaidī, tas nemaz nav labi.
"Tēva grēkus pārspēs tikai dēla grēki. "
- Kā dēla? - Bet viņš nevar te ienākt. Neiespējami.
- Kā dēla? Dieva Dēla? - Nē, tā otra.
Sātanam arī bija dēls.
Re, kur ir. Tā ir Mamona zīme.
Sātana dēls. Pagaidi, te teikts...
Bīmen?
Jā? Piedod, tepat vien esmu.
Mamons nespējot paciest tēva valdīšanu
un alkstot radīt pats savu valstību no uguns un asinīm.
Lai nu kas, bet Mamons mūsu plaknē vajadzīgs vismazāk.
Paga, šķiet, ir kāda izeja.
Vienmēr ir kāds āķis.
Te teikts - vispirms Mamonam jāiemājo
ļoti, ļoti spēcīgā ķermenī.
- Izabela. - Taču ar to vēl nepietiek.
Pāriešanai Mamonam vajadzēs dievišķo palīdzību.
Pāriešanai Mamonam vajadzēs... Dieva palīdzību.
Dieva palīdzību?
Džon, klausies...
Zinu, ka nekad neesi sevišķi ticējis, nav bijis sevišķa iemesla to darīt,
bet tas nenozīmē, ka mēs neticam...
...tev.
Brauc. Ātri.
Sērs.
Izabela nebija vienīgā.
Arī es redzēju vīzijas.
- Bet tu jau to zināji, vai ne? - Brauc mājās, Andžela.
Man ir jāsaprot.
- Tev nav jāzina, kas tur ir, tici man. - Esmu stiprāka par Izabelu.
Māsa pieņēma šo dāvanu, tu noliedzi. Noliegt ir vieglāk.
Tāpēc esi dzīva.
Kopā ar mani tā nebūs.
Negribu, lai man seko vēl viens rēgs.
Džon! Viņi nogalināja manu māsu.
Labprāt mainītos ar viņu vietām.
Es izlikos, ka es ne...
ka es neko neredzu.
Kad mums bija 1 0 gadi,
viņu sāka spiest dzert zāles un ārstēties.
Tad viņai atbrauca pakaļ, viņa paskatījās uz mani un teica:
"Pasaki viņiem. Kāpēc tu nesaki, ka arī tu tos redzi?"
Bet es meloju.
Es teicu: " Es neko neredzu. "
Līdz kādu dienu es patiešām vairs neredzēju.
Es viņu pametu, Džon.
Pametu gluži vienu.
Man jāredz tas, ko redzēja viņa.
Lūdzu?
Pēc tam atpakaļceļa vairs nebūs.
Tu redzi viņus, viņi redz tevi.
Saprati?
Jā.
Protams.
Jānovelk arī pārējās drēbes, vai arī tās var palikt mugurā?
Džon?
Es domāju.
Lai paliek mugurā.
Kam vajadzīgs ūdens?
Universālais vadītājs.
Ieeļļo ceļu no vienas plaknes uz otru.
Pajautā - vai ellē ir ūdens.
Vai ellē ir ūdens?
Sēdies.
Parasti jāiegremdē vien kāda ķermeņa daļa,
bet tev vajag intensīvo kursu.
Jā, man vajag intensīvo kursu.
Kas notiks?
Apgulies.
- Kā tā - apgulties? - Tev jāiegremdējas pilnībā.
Cik ilgi?
Tik, cik vajadzēs.
Ieelpo dziļi.
Ak Dievs, cik cilvēku.
Es to vienmēr zināju. Vienmēr zināju, kur viņi ir.
Vienmēr zināju, kur tos meklēt, kur tēmēt un kur patverties.
Vienmēr zināju, kur viņi ir. Zināju, ka tā nav veiksme.
Vienmēr zināju, ka tā nav veiksme.
Es vienmēr zināju, ka redzu viņus.
Vienmēr zināju, ka redzu.
Kāds bija līdzās.
Tas piederēja viņam.
Tas ripoja.
Bumba tā nebija.
Kaut kas mazāks.
Spīdīgs.
Baltazārs.
Piedod.
Vai viņu var tā nogalināt?
Kas notiks ar līdzsvaru?
Jauktenis to izjauca, sākot nogalināt manus draugus.
Es tikai pielieku atsvaru.
Smēķēšana izraisa plaušu vēzi, emfizēmu
un grūtniecības komplikācijas.
Džon, es tiešām gribu...
Uzskati to par bruņu vesti.
Es iešu tev līdzi.
Tu paliksi mašīnā.
Uguns?! Es no tās piedzimu.
Kā Mamons ienāks, tu, zemiskais jaukteni?
Tā jau ir labāk. Dabas dotā izskatā.
"Paliec mašīnā. Gaidi te. "
Vīrieši.
Nepretojies, Džonij zēn.
Izbaudi to.
Pavisam drīz tiksimies.
Nu nē.
Šoreiz neizkrāpsies.
Tu atgriezīsies ellē.
Tiesa, bet tu gan nē.
Ko tu dari?
Lasu atvadu vārdus.
Aiztaupi savus mierinājuma pātarus.
Tu zini, kāda ir patiesā piedošana.
Kāda uzņemšana ir Dieva valstībā.
Dēmons paradīzē.
Kā es to gribētu redzēt.
Tu neesi priesteris. Tev nav varas.
Pasaki, kā Mamons ienāks, un varēsi atgriezties savā miskastē.
Labi, Baltazār, izbaudi to.
Lai Dievs tev ir žēlīgs un piedod visus tavus grēkus.
Kam jūs grēkus piedosit uz zemes, tiem tie būs piedoti paradīzē.
Kā viņš to darīs?
Nē, es nevaru.
Ielaid savu bērnu savā valstībā
Dieva Tēva, Dieva Dēla un Svētā Gara vārdā.
Dieva asinis. Viņš to atrada.
Tas, kas nogalināja Dieva Dēlu, dos dzīvību sātana dēlam.
Starp citu, lai saņemtu piedošanu, jālūdz grēku atlaišana.
Mērglis.
Mans darbs šeit ir galā.
Par ko tu smejies?
Viņa bija mans vienīgais uzdevums.
Un tu atvedi viņu tieši pie mums.
Vai tas nozīmē, ka esi ko atradis?
Jēzus nemira no piesišanas krustā.
Viņu nokāva karavīra šķēps.
Likteņa Šķēps.
Esmu katoliete un zinu par krustā sišanu.
Es izvilināju māsu kā tu lūdzi.
Viņai ir miesa...
un viņa ir gatava.
Tik milzīga vara.
Ja dosi man augšāmcelšanos, es kalpošu.
Pagaidi! Es taču izdarīju kā runāts.
Nē! Lūdzu!
Bīmens teica, Mamonam vajag dievišķo palīdzību.
Vai der Dieva vienīgā Dēla asinis?
Traipi uz šķēpa.
Jā.
Viņam ir šķēps, bet vēl jāatrod spēcīgs ķermenis.
Diez vai.
Dvīnes.
Kur ir amulets?
Nezinu, droši vien atstāju...
Kas noticis?
Nezinu. Es jūtu...
- Putniņš uz trepēm. - Piedod.
- Gaidi te. - Jā.
Kurš nu ir žurka brunčos, kuce?
Esi zaudējis pēdējās prāta paliekas?
Nevajag.
Man vajag krēslu.
Es nepalīdzu ne vienai, ne otrai pusei.
- Līdzsvars. - Piedrāzt līdzsvaru.
Kā tu uzdrīksties? Manā namā!
Tā ir neitralitāte? Tu vienīgais vēl ievēro noteikumus.
Kamēr tu tēlo Šveici, cilvēki iet bojā.
Reiz viņi bija arī tavi draugi, atceries?
Man vajadzīga tava palīdzība!
Uzskati, ka tā ir pēdējā vēlēšanās.
Esi uzsācis bīstamu spēli.
Krekls par 200 dolāriem, starp citu.
Sīkais sūdabrālis mūžam gribējis izrauties no tēva ēnas.
Nez ko te būtu sadarījis, ja ienāktu.
Aizmirsu, cik tas liels.
Singsingā izgāja cauri 200 dvēseļu.
Uz kuru pusi ir austrumi?
Cik gadu neesi sērfojis?
Tāpat kā braukt ar divriteni.
Nu nē.
Tu taču to nedari meitenes dēļ.
Pilnīgi noteikti ne meitenes dēļ.
Auksti.
Palīdzēt?
- Tā jau ir labāk. - Nē.
- Izdevās? - Tā varētu teikt.
Sūds! Tu taču esi Paps Pusnakts, ko?
Kā tu domā pietuvoties šāviena attālumā?
Neapsargāta viņa nebūs atstāta.
Jaukteņi ir visvieglāk ievainojami,
kad ārējo ādu applaucē ar svēto ūdeni.
Pāris priekšmeti, sevišķi viens no Istērijas krustiem,
lietoti, lai svētītu visparastāko ūdeni,
pat lietu.
Varbūt, ja...
Nav jēgas sēdēt uz soliņa, ja neesi gatavs spēlēt, vai ne?
Tev kādā skapītī nav tas krustiņš?
Mēs varētu paņemt to līdzi. Neapvainojies, Džon,
tikai man nešķiet prātīgi,
ka viens dosies iekšā glābt pasauli.
Nezinu, ko domā Paps, bet...
Ņem līdzi, Džon. Nogalināsi vēlāk.
Ja atgriezīsies, varbūt uzņemšu.
- Varbūt. - Labi. Lai notiek.
Dievs Tēvs debesīs, apžēlojies par mums.
Ko tu dari?
- Lūdzu Dievu. - Lūdz?
Nu beidz.
Dieva Dēls, Pestītāj, apžēlojies.
Jaukteņi, vai ne?
Tie noteikti sargās viņu, vai ne?
Jā.
Mēs varam izlauzties cauri.
Tas krusts taču iedarbosies, vai ne?
Viss allaž nav tā, kā raksta grāmatās.
Kas tas?
Elles valoda.
Tu zini, kas darāms.
Viss kārtībā.
Protams.
Šī būs mana pēdējā cīņa.
Mani sauc Džons.
Jūs pārkāpjat līdzsvaru.
Pazūdiet, citādi deportēšu jūs.
Jūs visus.
Ejiet uz elli!
Svētais ūdens?
Andžela, kas tas ir?
Dabū to laukā! Dabū laukā.
Dabū to laukā!
Nav slikti, puis.
Nav slikti, dzirdēji?
Jo es esmu Krāmers, Čess Krāmers, mai...
Taisnība, Džon.
Nav kā grāmatās.
Nav gan.
Es pavēlu tev iznākt gaismā!
Tava pašpārliecība ir apbrīnojama.
Gabriels. Nu, protams.
Un ļaunie iemantos Zemi.
Tu man pārmet, Džon?
Nodevība, slepkavības, genocīds... Laikam esmu vientiesis.
Es tikai pūlos iedvesmot cilvēci.
Atdodot Zemi sātana dēlam?
Apgaismo mani.
Jums tiek pasniegta šī brīnišķā dāvana.
Radītājs katram atlaiž grēkus.
Slepkavām, izvarotājiem, visiem...
Jums tikai jānožēlo, un Dievs jūs pieņems.
Visā izplatījumā nekas tāds nav nevienai būtnei, izņemot cilvēku.
Tas nav taisnīgi.
Ja mīļais Dievs jūs tik ļoti mīl,
es darīšu jūs Viņa mīlestības cienīgus.
Es jūs jau sen vēroju.
Tikai šausmu priekšā jūs kļūstat cēli.
Jūs spējat būt tik cēli.
Tāpēc es sagādāšu jums sāpes.
Es sagādāšu jums šausmas.
Lai varat pacelties tām pāri.
Lai tie, kas izdzīvos elli Zemes virsū, būtu Dieva mīlestības cienīgi.
Gabriel.
Tu esi vājprātīgs.
Ceļš uz pestīšanu sākas šonakt.
Tieši šobrīd.
Zinu, ka neesmu Tavs mīlulis.
Neesmu pat gaidīts Tavā namā, bet man noderētu Tava ievērība.
Lūdzu?
Nāc šurp.
Ātrāk.
Mamon, sātana dēls, es ielaižu tevi šajā pasaulē.
Lū, kur tik ilgi kavējies?
Sveiks, Džon.
Tu esi vienīgais, pēc kura ierodos pats personīgi.
Tā jau runā.
Drīkstu?
Bet lūdzu. Esmu akcionārs.
Zārka nagla.
Ārkārtīgi piemēroti, Džon.
Iegriežot pārāk dziļi,
tiek skartas dzīslas un pirkstu kustības pagalam.
Es tev palīdzēšu.
Redzi?
Dēliņ, man ir vesels atrakciju parks pilns ar sarkaniem kārumiem!
Tu gan esi mīļums.
Nedomāju, ka pieļausi vienu kļūdu divreiz.
Un tu to neizdarīji, vai ne?
Kā klājas ģimenei?
Vienkārši lieliski.
Ļoti, ļoti aizņemta. Vajag atvaļinājumu.
Runā, tavs puika esot atsities tēvā.
Darījām, ko varējām.
Viņš ir blakus istabā.
Puikas ir un paliek puikas.
Kopā ar Gabrielu.
Gaumes mēdz būt dažādas.
Viņiem ir Likteņa Šķēps.
"Viņiem ir Likteņa Šķēps. "
Vai arī tas ir tavs kārtējais triks?
Ej un pats paskaties.
Tu gaidīji mani 20 gadus, Lucifer, vēl 20 sekundes ir nieks.
Lucifer.
Šī pasaule būs mana, ar laiku.
Tev, Gabriel, labāk par mums visiem vajadzētu saprast,
kas ir godkāre!
Elles izdzimums.
Mazs radziņš.
Ārkārtīgi netīrs.
Es ilgojos pēc vecajiem vārdiem.
Laiks doties mājās, dēls.
Es cīnīšos ar tevi. Viņa vārdā!
Izskatās, ka tevi vairs nesargā.
Tēvs?
Tātad.
Ko tu gribi? Pagarinājumu?
Viņas māsu Izabellu.
Un kā būs ar viņu?
Atlaid viņu uz mājām.
Esi gatavs atdot dzīvību, lai viņa tiktu paradīzē?
Labi, darīts.
Laiks iet, Džon.
Jā.
Upuris.
Nē, šis pieder man!
Nē, tu dzīvosi, Džon Konstantīn.
Tu dzīvosi.
Lai tev būtu iespēja pierādīt,
ka tavai dvēselei tiešām vieta ir ellē.
Tu dzīvosi gan.
Paldies.
Nav par ko.
Cilvēks.
Tu neesi pelnījis būt cilvēks.
Gribi atriebties?
Vai par to tu šobrīd domā?
Tad dari to.
Dari to.
Atriebies.
Izbeidz manu dzīvi.
Uz priekšu! Esi Dieva roka.
Tu allaž esi varējis izvēlēties.
Jā.
Tās sauc par sāpēm. Sāc pierast.
Tu varēji mani nošaut, Džon!
Bet izvēlējies cēlāku ceļu!
Skat, cik labi tev izdodas!
Skaista vietiņa.
Man tev kas ir.
Man šķiet, tu nemēdz dāvināt puķes.
Cik apdomīgi!
Kāpēc tu man to dod?
Noteikumi.
Paslēp. Kur neviens to nespēs atrast.
Pat es nē.
Allaž ir kāds āķis.
Jā.
Tātad...
Man šis tas jāpiekopj.
Vēl tiksimies?
Labprāt.
Kaut kas ir iecerēts mums visiem.
Man bija jānomirst... divreiz, lai to saprastu.
Kā jau Grāmatā teikts: "Viņa ceļi ir neizdibināmi. "
Dažiem tas patīk, citiem nē.