BĀRENE
Pacieties. Es zinu.
Tu turies ļoti braši, mīļā.
Tu esi malacis. Viss kārtībā? - Jā.
Atvainojiet.
Manai sievai sākušās dzemdības. Zvanījām dakterim Vīleram.
Lūdzu, aizpildiet šo veidlapu.
Paldies. - Sēdies, mīļā.
Es tūlīt nākšu. Labi? - Jā.
Vai tas jums būs pirmais bērns? - Nē, trešais.
Mēs viņu nosauksim par Džesiku.
Rādītāji šķiet labi.
Kur ir Džons? Kur mans vīrs? - Tikai mieru.
Viss būs labi.
Kas te notiek? Ko jūs darāt?
Jūtu jums līdzi. Jūsu bērniņš ir miris.
Nē, nav miris! Tas ir dzīvs!
Ko jūs runājat?! Tas kustas! - Tas ir briesmīgi. Mēs jūtam līdzi.
Nomierinieties. - Nē!
Ko? Iedodiet man miegazāles.
Ir jau par vēlu. - Nē!
Malacis, mīļā, tev lieliski izdodas.
Ko tu dari?!
Būs jūtamas velkošas sāpes.
Ak Dievs! Tas nevar būt!
Apsveicu, Kolmena kundze. Tā ir meitenīte.
Jā, Keita, sapņi var būt emociju izpausme.
Tādējādi ķermenis un prāts cenšas tikt galā ar pārdzīvoto.
Ja nu tam nav sakara ar nedzīvu piedzimušo bērnu?
Ar ko tad tas, jūsuprāt, ir saistīts?
Mēs šonedēļ pirmo reizi brauksim uz bērnu namu.
Varbūt šie murgi...
Varbūt es neesmu gatava adopcijai.
Es pirms dažām dienām braucu garām dzērienu veikalam.
Vai piestājāt? - Nē. Es gribēju.
Ienāca prātā, ka jānopērk vīns.
Ne jau sev pašai. Likās - jānopērk pudele viesiem.
Bet jūs to neizdarījāt.
Manuprāt, galvenais ir nevis vēlēšanās rašanās,
bet tas, ka jūs tai pretojāties.
Jums neļautu adoptēt bērnu, ja jūs tam nebūtu gatava.
Bet galīgais lēmums ir jāpieņem jums pašai.
HEMDENAS NEDZIRDĪGO SKOLA
Sveika!
Sveika, mīlulīt!
Parādi. Vai to uzzīmēji tu?
Skolotāja palīdzēja.
Cik skaists taurenītis! Burvīgi!
Brīnišķīgi. Malacis.
Ejam. Man salst.
Viss kārtībā?
Maksīna! Maksa!
Beidz mētāties! Es strādāju.
Piedod.
Nē, piedod man, meitiņ. Kādu brīdi atpūties.
Māmiņai jāspēlē. Sarunāts?
Tētis ir klāt.
Mana!
Sveiks. - Piedod, treniņš ievilkās.
Tas nekas.
Dod šurp, brašuli!
Nē, nē! - Met, met! Grozā!
Jā! Sit saujā!
Kā gāja? Daniēl? - Normāli.
Sveika.
Vēl tikai piecas minūtes! - Pietiks spēlēt! Tīri zobus.
Tā nav godīgi! Lūdzu, tēt.
Šovakar palasīsim ko citu.
Labi.
Es visu nakti gaidīju,
kad ieraudzīšu savu mazo māsiņu.
Bet, kad māmiņa ar tēti pārnāca,
māmiņa sacīja,
ka mazā māsa devusies uz debesīm.
Man prieks, ka māsiņa ir debesīs.
Tomēr man būtu gribējies viņu redzēt.
Vai mazā Džesika ir eņģelis?
Jā, burvīgs eņģelītis.
Vai man būs cita māsiņa?
Nezinu.
Šodien jūtu krampjus tur, kur agrāk bija dzemde. Mokoši.
SVĒTĀS MARIANNAS BĒRNU NAMS
Piedod. Atvaino.
Nu, vai zini!
Tu jauki smaržo.
Labi.
Man jābeidz sevi mocīt.
Es saprotu.
Esmu patīkami satraukta. Man prieks par šo lēmumu.
Bet es uztraucos.
Man ir ļoti bail.
Šādas sajūtas pēdējoreiz pārņēma tieši pirms bērniņa zaudēšanas.
Mums tas nav jādara tikai manis dēļ.
Ne jau tikai tevis dēļ.
Es gribu mūsu mīlestību pret Džesiku
atdot kādam, kam tā ir vajadzīga.
Vai esi pārliecināta, mīļā?
Jā.
SVĒTĀS MARIANNAS BĒRNU NAMS
Sveiki. - Labdien. Man prieks, ka atbraucāt.
Mums arī. - Jā, beidzot.
Paldies, ka atbraucāt.
Izskatās iespaidīgi. - Apskatiet apkārtni.
Neiekulieties nepatikšanās!
Paskaties uz sniega bāreni! - Sniega bāreni?
''Snāreni''!
Lēnāk, lēnāk! - Tu mani nenoķersi!
Sveiki.
Sveika.
Vai tie ir tavi zīmējumi?
Jā. Jums patīk? - Tie ir vienreizēji.
Paldies. Mani sauc Estere. Kā sauc jūs?
Džons. Priecājos iepazīties.
Vai drīkstu apsēsties? - Protams.
Man nekad neapnīk vērot bērnus priecājamies.
Jā, žēl, ka neatbraucām jau agrāk.
Nepārmetiet sev. Tas ir liels solis.
Lēmums par vecāka bērna adopciju nav viegls.
Džons ir tualetē. - Vai viņš mūs atradīs?
Kā tu izdomāji, ko zīmēt? - lk zīmējumā ir kāds stāsts.
Šis ir par skumju lauveni, kas nevar atrast savus lauvēnus.
Tā smaida. - Tā sapņo par saviem mazuļiem.
Vienīgi tie viņu dara laimīgu.
Cerams, viņa tos atradīs. - Atradīs. Skat.
Tie ir apmaldījušies džungļos un ļoti nobijušies,
jo palikuši bez mātes un tēva.
Kad šķiet, ka tie mūžam būs vieni, tie atrod māti guļam zem koka.
Pamostoties lauvenes sapnis būs piepildījies.
Viņa būs kopā ar ģimeni. - Vienreizēji. Tu pati to izdomāji?
Jā.
Iepazīsimies. Šī ir mana sieva Keita.
Keita, šī ir Estere.
Sveika.
Priecājos iepazīties.
To visu ir zīmējusi viņa.
Tiešām? Fantastiski darbiņi. Nudien brīnišķīgi.
Paldies. - Kur tu to iemācījies?
Man ir bijis daudz brīva laika.
Te ir ļoti garlaicīgi.
Te ir garlaicīgi? Tad kāpēc tu neesi ballītē?
Nav lielas jēgas. Neviens ar mani nekad nerunā.
Es laikam esmu citāda. - Būt citādam nav slikti.
Jums abām ir daudz kopīga.
Manuprāt, ir jācenšas visu slikto, kas dzīvē noticis,
pārvērst par kaut ko labu.
Vai jums tā nešķiet? - Jā.
Noteikti.
Viņa ir no Krievijas, bet pārsteidzoši labi runā angliski,
lai gan te dzīvo tikai pāris gadu.
Cik bieži te nonāk ārzemju bērni?
Reti, bet, ja gadās, tad ir grūti viņiem atrast mājas.
Ģimene, kas viņu atveda uz ASV, gāja bojā ugunsgrēkā.
Ugunsgrēkā? - Ak Dievs!
Estere tik tikko izspruka no mājas.
Viņa ir daudz pārcietusi. Bet viņa ir neparasta.
Viņa ir ļoti gudra un prātīga.
Viņa ir ļoti pieklājīga. Viņa uzvedas kā princese.
Viņa vienmēr nēsā lentas ap rokām un kaklu.
Vienīgās problēmas radās, kad centāmies tās noņemt.
Kāda viņa ir saskarsmē ar citiem? - Kad vajag, viņa labi saprotas.
Mīļais?
Viņa tiešām likās atsaucīga. - Jā.
Tas vēl ir maigi sacīts.
Starp jums uzreiz radās kontakts.
Es nokārtošu visas formalitātes. Tiksimies pēc trim nedēļām.
Nu, ko...
Labi. - Zvaniet, ja ko ievajagas.
Atā. Paldies!
''T-H'' ir šādi.
''T-H''.
Un ''Maksīna'' ir šādi?
Jā.
Malacis.
Vai šī ir jūsu māja? - Tagad tā ir arī tava māja.
Sveika, mīlulīt! Paskat, kas atbraukusi!
Sveika, Maksīna. Mani sauc Estere.
Viņa visu ceļu vingrinājās.
Vai viņa dzird? - Mazliet.
Piedzima gandrīz nedzirdīga. Nu viņa var lasīt no lūpām.
Viss kārtībā, es tikšu galā.
Iepazīsties ar vecmāmiņu Barbaru.
Priecājos iepazīties.
Cik smalki! Man arī prieks iepazīties.
Denij! Šī ir Estere.
Sveiks, Daniēl.
Sveika.
Kāpēc viņa tā ģērbjas?
Liecies mierā. - Es tikai pajautāju.
Jums ir klavieres? - Jā.
Gribi iemācīties spēlēt? - Labprāt!
Tev patīk? - Te ir brīnišķīgi!
ZĪMJU VALODAS VĀRDNĪCA
Paldies! Kā saka ''paldies''?
Paldies.
Paldies. - Lūdzu.
Paskat tik!
Kas ir?
Tēt, skaties! Tēt!
Skaties, es uzveikšu Trevoru! - Lieliski.
Jā!
Paldies!
Tēt, mans solo tūlīt beigsies! Paskaties!
Vareni!
Trevor, tu esi nepraša.
Tas ir pasakaini!
Metam mieru. Tā ir nejēdzība.
Es būtu tevi uzveicis.
Man prieks, ka tev patīk, mīlulīt.
Nāciet!
Ātrāk, man salst!
Viss ir te. - Man salst rokas.
Cik viņa ir seksīga! - Pavirzies.
34. lappuse pārvērtīs tavu dzīvi.
Atgādina tavu mammu.
Nē!
Estere un Maksīna lieliski saprotas.
Jā. - Kā viņa jūtas?
Estere ir ļoti iejutusies.
Es runāju par Maksīnu. - Varētu domāt, ka nekā nav bijis.
Viņa neko neatceras, ja? - Nē. Ar viņu viss kārtībā.
Nu? Kas tev pašai padomā?
Pagaidīšu, lai Estere iejūtas.
Tad atsākšu strādāt par pedagogu. - Vai tad tevi ņems atpakaļ?
Es nerunāju par Jēlu. Droši vien pasniegšu privātstundas.
Žēl, tas bija labs darbs.
Es jau neaizgāju iegribas dēļ. - Jā, tev vajadzēja skaidrības brīdi.
Tas ir anonīmo alkoholiķu termins.
Es neiestājos anonīmajos. Es vienkārši beidzu dzert.
Nav svarīgi. Visiem kādreiz ir jāatjēdzas.
Sveika.
Sveiks. - Nāc.
Jā?
Mums ir bail no zibens.
Nāciet.
Es gribu gulēt blakus tētim. - Pagaidi.
Labi.
Es vēlāk piezvanīšu un apjautāšos, kā sokas.
Viņi būs sajūsmā par tavu darbu.
Vai tu pacelsi klausuli? - Jā.
Estere? Estere!
Nāciet. Estere, nāc, mums jāiet!
Neticu savām acīm!
Pagaidiet mašīnā. - Ejam.
Mīlulīt, šī nav skolas kleita.
Bet man tā patīk. Vai tev tā nešķiet skaista?
Jā, tā ir ļoti skaista, bet diez vai tev tajā būs ērti.
Kur tavi džinsi? - Tu baidies, ka citi smiesies.
Tu teici, ka būt citādam nav nekas slikts.
Jā, tev ir pilnīga taisnība.
Labi. Lai tev veicas!
Lūdzu, sēdieties.
Nelieciet man to atkārtot.
Šī ir mūsu jaunā skolniece. Viņu sauc Estere Kolmena.
Uzņemiet viņu draudzīgi.
Bo Pīpa atsūtījusi īsziņu. Viņa pieprasa atpakaļ savu kleitu.
Sēdies, lūdzu.
Atveriet 27. lappusi.
Nē! - Estere, ko tu dari?!
Tur neej! Nē!
Pie ūdens nedrīkst rotaļāties! Tu taču to zini!
Nāciet šurp!
Maksīna...
Tieši mērķī!
Trāpīts!
Tu to nobeidzi? - Es nedomāju, ka tas nomirs!
Izbeidz putna ciešanas.
Tas mokās. Tas ir tavs pienākums. - Tas notika netīšām.
Ja tu aiziesi, tas nomirs badā.
Vai to tu gribi?
Es to nedarīšu.
Viss kārtībā.
Nu tas ir debesīs. - Tu neesi normāla!
Vai ūdens ir silts? - Jā, paldies.
Pasauc, ja kaut ko vajag.
Estere?
Estere!
Atver durvis.
Ko tu dari? - Es vienmēr ieslēdzos.
Šai mājā durvis neslēdz. - Ja nu kāds ienāk un mani ierauga?
Neviens neienāks. Es pastāvēšu te, ja gribi.
Es varu tev padziedāt.
Es dziedāju bērnu nama māsām, lai viņas zinātu, ka viss kārtībā.
Labi.
Labi. Bet tā būs tikai šovakar.
Tavi vecāki būs pārmeklējuši idiotu nometnes, lai atrastu tādu stulbeni.
Uzmanies!
Vai tā ir Bībele?
Jēzus fane ir atnesusi uz skolu Bībeli!
Tava māsa ir tizlene.
Viņa nav mana māsa.
Kā tu tā varēji?!
Sunīt, vai tā ir tava kakla siksna?
Nē. La, la, si.
Tev lieliski padodas. - Nē, es pieļāvu vienpadsmit kļūdas.
Nākamreiz būs labāk.
Tava skolotāja man pastāstīja par notikušo.
Vai negribi izrunāties?
Tur nav par ko runāt.
Tu taču zini, ka esmu gatava tevi atbalstīt, vai ne?
Gribu tev ko parādīt.
Man ir tāda pati dienasgrāmata.
Šo mēs abas varētu izmantot fotogrāfiju ielīmēšanai.
Te ir mamma un tētis kāzu dienā.
Tas ir Daniēls Ziemsvētku rītā.
Re, kur Maksīna.
Un te esi tu.
ESTERES IENĀKŠANA ĢIMENĒ
Kas ir Džesika?
Maksīna runā par viņu.
''Nekad neesmu tevi apskāvusi, bet jūtu tevi.''
''Tu nekad neesi runājusi, bet es tevi dzirdu.''
''Neesmu tevi iepazinusi, bet mīlu tevi.''
Kas ar viņu notika?
Viņa nomira, vēl būdama manā puncī.
Mēs viņas pelnus izkaisījām te.
Kamēr vien šī puķe augs,
daļiņa no viņas vēl būs dzīva.
Viņai būtu laimējies.
Tu esi brīnišķīga māmiņa.
Paldies, mīlulīt. Paldies, tas man daudz nozīmē.
Kā tu jūties? - Labi.
Estere vakar kļuva vaļsirdīgāka. - Interesanti.
Es sāku just saikni ar viņu.
Es arī.
Ne šeit, mīļais.
Bērni guļ. - Nāc, mīļā, tev patiks.
Ķersimies pie lietas! - Nē.
Tikai īsu brīdi.
Nē, nē, nē. - Pagaidi!
Jā!
Atvaino!
Jēziņ!
Mīļais! - Velns parāvis!
Estere?
Mums jāparunā par pagājušo nakti.
Obligāti? - Jā.
Pieaugušie mēdz darīt ko tādu, kas bērniem nav jāredz.
Arī šoreiz tā bija.
Estere, paklausies.
Kad pieaugušie viens otru ļoti mīl, viņi grib izrādīt šo mīlestību.
Zinu. Viņi drāžas.
Viņa to varēja dzirdēt skolā.
Tas nebija nez kur sagrābstīts vārds. Viņa zināja, ko tas nozīmē.
Viņa to pateica tā,
it kā pat negaidītu aizrādījumu.
Šovakar būs ar viņu jāparunā.
Labi. - Kas tev bija padomā?
Varbūt aizvest pie doktores Brauningas?
Viņa vēl nav jāved pie psihologa.
Mēs taču neko par viņu nezinām.
Varbūt viņas ģimenē mēdza teikt:
''Padod tos sūda kartupeļus.''
Kā gan viņa runā, kad mūsu nav klāt?
Es negribu, lai viņa nelabvēlīgi ietekmē Maksīnu.
Es negribu celt brēku par vienu nieka rupjību.
Sūdi vagā. Tad ziedo viņai laiku.
Labi, kuce.
Pikosimies!
Nemētājieties!
Sveiks, kaimiņ.
Sveika. - Sen neesi manīts.
Biju aizņemts. Vai namīpašnieku biedrība tiek galā bez manis?
Bez tevis nav tas.
Vispār man ir kāds lūgums.
Man jāpārnes klubkrēsls uz augšstāvu.
Cerēju, ka tu varētu palīdzēt, kad būtu laiks.
Jā. Sarunāts. - Jauki.
Mēs ar Keitu tev palīdzēsim. Dod ziņu, kad vajadzēs.
Es tev piezvanīšu. Ejam, mīlulīt.
Brendas tēvs apgalvo, ka tu viņu esot pagrūdusi.
Nav tiesa. Mēs tikai rotaļājāmies. Goda vārds.
Tu redzēji, kā tas notika?
Viņa paslīdēja.
Kas ir? Mamm, ko viņa saka?
Viņa lūdz, lai tu viņai padod maizi ar sviestu.
Tev neviens nejautā. - Nestrīdieties.
Vai tu nevari ēst normāli? - Es jau ēdu normāli.
Varbūt tavā dzimtajā Transilvānijā tas skaitās normāli.
Es esmu no Krievijas. Transilvānija nav valsts.
Tā ir Rumānijas daļa.
Tu neesi normāla. - Denij!
Tā vairs nerunā, skaidrs? - Kāpēc viņai tā jāuzvedas?
Draugi mani izsmej viņas dēļ.
Varbūt tev vajag citus draugus.
Sūtiet viņu atpakaļ uz plānprātiņu nometni.
Daniēl! Atvainojies māsai.
Viņa man nav nekāda sūda māsa!
Es tikšu galā.
Labi.
Tas jādara man.
Atslēgu dabūsi, kad atvainosies.
Vai gribi, lai pagatavoju ko īpašu?
Vai tev nav nekādu sevišķu vēlmju?
Hallo? - Nu, kā klājas?
Lieliski. Ļoti labi.
Kā viņai iet? - Viņa ir tepat. Zvana māsa Ebigeila.
Estere, tikai sasveicinies. - Es teicu ''nē''!
Mīlulīt, paņem piecus ābolus.
Viņa pēkšņi sakautrējusies.
Tas nekas. Es zvanu, lai atgādinātu,
ka man vajadzēs viņas ārsta un zobārsta izziņu.
Ko viņa saka?
Viņa nav sajūsmā par zobārstu.
Viņa runā par tevi.
Kā jums visiem klājas? Vai viņa ir iejutusies?
Jā, pirms pāris nedēļām izmeta ''d'' vārdu.
Kas ir ''d'' vārds?
Viņa laikam beidzot lien laukā no čaulas.
Jā.
Vai ir vēl kādas problēmas? - Nesen bija ar meiteni vārdā Brenda.
Viņa runā par Brendu.
Viņa nokrita no slīdkalniņa.
Estere, iespējams, viņu pagrūdusi.
Īsti nezinu kā, bet viņa cietusi. - Vai ar viņu viss kārtībā?
Par laimi - jā. Tikai lauzta potīte un sešas šuves.
Jūs sakāt - ''par laimi''? - Labi, ka nenolauza sprandu.
Tu teici, ka neproti spēlēt.
Neteicu vis. - Teici gan.
Tu piedāvāji mani mācīt, un es piekritu.
Tātad tu visu šo laiku izlikies?
Man likās, ka tev patiks mani mācīt. Noteikti ir smagi, ja mīli mūziku,
bet tavu dēlu tā nesaista, savukārt meita pat nedzird.
Pagaidi.
Viņa spēlēja Čaikovski bez kļūdām.
Viņa visu laiku man ir melojusi.
Viņa grib būt kopā ar tevi. Tie nav meli.
Tu to nevari zināt. Ar tevi viņa ir paraugbērns.
Ar mani viņa ir citāda.
Ko tu gribi teikt? - Skolā viņa sarīkoja scēnu.
Viņa pagrūda Brendu.
Tavuprāt, tā bija viņas vaina? - Nezinu, mīļais.
Viņa bija tavā uzraudzībā.
Beidz. Tas bija negadījums.
Labi, nevainosim viņu. Vienmēr ticēšu viņai uz vārda.
Vai man ticēt viņas teiktajam arī par Džoisu Patersoni?
Ko viņa teica?
Ka tu viņai esot uzmācies. - Ko?!
Viņa būs pārpratusi.
Viņa tevi aicināja pie sevis? - Lūdza palīgā pārnest klubkrēslu.
Tiešām? - Jā. Es viņu atšuvu.
Ak Dievs...
Kāpēc tu neteici? Mēs būtu par to pasmējušies.
Tu to noklusēji. - Es zināju, kā tu reaģēsi.
Keita.
Tu nevari būt greizsirdīga uz visām, ar ko es runāju.
Ir pagājuši desmit gadi. - Nu, un?
lt kā tas kaut ko nozīmētu!
Tu atzinies tikai pirms diviem gadiem.
Tu zini, ka es nožēloju. Manuprāt, esmu pelnījis uzticēšanos.
Es taču tev devu otru iespēju. - Tas nav taisnīgi.
Tātad mēs drīkstam runāt tikai par manām kļūdām?
Es biju slima, bet tu drāzies ar citu!
Tu apdraudēji mūsu bērna dzīvību!
Es būtu varējis tevi pamest. Neviens mani nevainotu.
Skarbi. Kas tevi tā sakūdījis? Tava māte?
Denij, pagriez klusāk, man jāstrādā.
Labi. - Paldies.
Es atvēršu.
Sveika, Estere. - Ko jūs te darāt?
Vai drīkstu ienākt?
Diemžēl būšu pieļāvusi kļūdu.
Iespējams, ka ar Esteri ir problēmas.
Ko? Jūs teicāt, ka ar viņu nekad nav bijis nekādu nepatikšanu.
Nepatikšanas pašas viņu atrod.
Kādas nepatikšanas?
Ja meitenes sastrīdas, viņa ir klāt.
Ja kādu pieķer zogot, viņa ir turpat.
Bet... - Lai viņa pabeidz.
Kad pastāstījāt par meiteni laukumā, es sazvanīju viņas agrāko skolu.
Kamēr viņa tur mācījās, kāds zēns nokrita, turēdams rokā šķēres.
Tās izdūrās cauri viņa žoklim.
Estere bija tuvumā. - Es nesaprotu. Viņš nejauši sadūrās.
Uztraucošākais ir tas Salivanu nama ugunsgrēks.
Es painteresējos. Tā bija tīša dedzināšana.
Vainīgo tā arī neatrada.
Ko jūs gribat sacīt? Ka viņai ar to bijis sakars? Absurds.
Doma, ka bērns varētu tā rīkoties, ir pretrunā ar visu, kam ticu.
Skaidrs.
Ir atnākusi ļauna sieviete. Viņa grib mani vest prom.
Vai tu man palīdzēsi?
Ir bijušas problēmas ar uzvedību...
Nekā nopietna nav bijis.
Ir gan. - Padomā, mīļā.
Es centos sazvanīt to Krievijas bērnu namu, kurā viņa uzaugusi.
Mums jāzina, ar ko mums ir darīšana.
Es pateikšu, ar ko mums ir darīšana.
Mīļais... - Paklausies!
Mums ir darīšana ar deviņgadīgu bāreni.
Vedīsim viņu pie Brauningas. - Labi, vedīsim pie Brauningas.
Meklē atslēgu no štābiņa kokā.
Vai gribi rotaļāties?
Es piezvanīšu, tiklīdz ko uzzināšu.
Labi. Visu labu. - Liels paldies.
Varbūt vēlāk.
Viss būs labi. Mēs viņu tā nobiedēsim, ka viņa vairs nerādīsies.
Re, kur viņa ir. Vicini rokas un apturi viņu.
Ej, Maksīna!
Vai viss kārtībā? Maksīna?
Maksa?
Tev nekas nekaiš?
Beidz raudāt!
Ķeries pie kājas. Vilksim viņu prom.
Tūlīt pat!
Palīdzi man viņu paslēpt.
Tu mani apmānīji. - Nav svarīgi.
Tevi ieliks cietumā par palīdzēšanu viņu paslēpt.
Man viņa bija jānogalina, citādi viņa mani nodotu.
Tu taču mani nenosūdzēsi. Vai ne?
Neuztraucies. Tu esi mana mazā māsiņa.
Es nepieļaušu, lai ar tevi kas notiek.
Es tevi mīlu.
Pastāsti, ko tu redzēji.
Ko tu dari? - Ko tu redzēji?
Es jūs abas redzēju štābiņā.
Ko vēl? Ko vēl tu redzēji?
Neko. Goda vārds.
Vai tu kādam pateici? - Nē.
Es nevienam neko neteicu. Lūdzu, nevajag!
Ja uzzināšu, ka esi melojis, es nogriezīšu tavu sīko krāniņu,
pirms tu atklāsi, kam tas domāts.
Vai skaidrs? - Jā.
Tu esi apčurājies.
Bija prieks aprunāties, Alise. Cerams, būsim draudzenes.
Tas būtu jauki.
Mēs tūlīt nāksim. - Ienāciet.
Intuīcija man saka,
ka Esterei nav dziļi iesakņojušos pagātnes problēmu.
Tātad viņai nekas nekaiš? - Nē.
Bet ne viss ir labi. Jāpapēta attiecības ar apkārtējiem.
Sevišķi ar tevi, Keita.
Viņasprāt, starp jums valda pamatīga spriedze.
Viņa dara visu, lai tev izdabātu.
Tu atraidi viņas centienus tuvoties.
Nav tiesa. Nekā tamlīdzīga. Esmu darījusi visu iespējamo.
Ļauj viņai pabeigt.
Kaut kas ir izraisījis šādas sajūtas.
Varbūt tava vainas apziņa par dzeršanu vai notikušo ar Maksu.
Varbūt tavas šaubas par sevi kā par māti
izpaužas attiecībās ar Esteri.
Es nešaubos par sevi.
Ko viņa jums pateica? - Viņa to neredzēja. Viņa nezina.
Cik viņa ir stulba!
Estere ir ļoti kautrīga, atturīga meitene, kam ir grūts dzīves posms.
Viņa ir neparasti gudra un prātīga.
Viņai vajag pacietību un sapratni.
Paldies tev par atbalstu.
Tā bija tava ideja.
Keita, pagaidi. Neesmu psihiatrs, bet viņas sacītais likās loģisks.
Vai atbildēsi?
Hallo? - Vai Kolmena kundze?
Jā. Kas zvana? - Māsa Džūdita no bērnu nama.
Atvainojiet, ka traucēju. Man jāzina, vai māsa Ebigeila ieradās pie jums.
Jā. Kāpēc jautājat?
Viņa kopš vakardienas nav atgriezusies. Es uztraucos.
Laikam esam beiguši.
Vai jums ir aizdomās turamie?
Nē, pagaidām ne. - Es nespēju tu saprast.
Kas tā varētu rīkoties? - Drausmīgi.
Ja kaut kas ienāk prātā, zvaniet. - Jā, noteikti.
Ejam.
''Antisociāla personība''. Meklēt.
''Nelīdzsvarota personība''.
''Uzvedības traucējumi bērniem''.
''Bērni, kas nogalina''.
''Izabellas Kotē pētījums''.
Tieši par to runāja māsa Ebigeila.
Personības traucējumi. Simptomi.
''Maldinoši patīkami cilvēki. Grūti iegūt un paturēt draugus.''
Diez vai viņa runāja par to.
Viņa varēja pateikt Brauningai tieši to, ko viņa gribēja dzirdēt.
''Prasmīgi manipulētāji.''
''Nereti sarīda cilvēkus savā starpā, lai panāktu savu.''
Vai tu to rādīsi Brauningai?
Neko es viņai nerādīšu. Es pie viņas vairs neiešu.
Kad tu to izlēmi? - Un kā tu domā?
Tu noliegsi visu viņas teikto?
Kāpēc tu esi gatavs ticēt visiem, tikai ne man?
Ja tev vajag kādu palīgu bērnu audzināšanā, varam sarunāt.
Man nevajag palīdzību.
Es gribu uzzināt ko vairāk. No kurienes viņa nāk? Kas viņa ir?
Ja nu māsai Ebigeilai taisnība?
Ja mūsu bērniem draudētu briesmas, vai tu negribētu to zināt?
Protams, gribētu. - Sazināšos ar Krievijas bērnu namu.
Tas būtu sākums.
Kas ir? - Sveiks.
Labi.
Vai jums ir sakari ar kādu cilvēku Sludjankas bērnu namā?
Māsa Ebigeila pieminēja, ka...
Ak, tā?
Es nesaprotu. Kā tur var nebūt datu par viņu?
Jā, lūdzu. Piezvaniet, tiklīdz ko uzzināsiet. Paldies.
Estere, mums jāiet.
Estere?
Estere!
Tu mani nobiedēji.
Kas ir? - Es negribu iet pie zobārsta.
Kāpēc ne? - Vienkārši negribu.
Tev bail? - Nē.
Būs jāpārceļ uz citu reizi.
Sarunāsim tā. Šoreiz es tev ļaušu izšmaukt sveikā, ja nāksi pazīmēt.
Labi.
Pagaidi, Daniēl.
Kā jūs saprotaties ar Esteri?
Laikam jau normāli. - Tiešām?
Vai viņa jums nekad nav likusi justies neērti?
Vai viņa nav darījusi ko tādu, ko nedrīkstētu?
Nē. - Vai viņa nav jums darījusi pāri?
Nē.
Esat pārliecināti?
Labi.
Man patīk būt divatā ar tevi.
Tu nezini, cik ilgi esmu gaidījusi tādu tēti kā tu.
Arī mammu, vai ne?
Šķiet, ka es māmiņai nepatīku.
Nav tiesa, māmiņa tevi mīl. - Tas nekas.
Ir grūti mīlēt svešu bērnu kā pašai savējo.
Tu esi tikpat nozīmīga ģimenes daļa kā Denijs un Maksīna.
Iepriecini māmiņu. Parādi, cik ļoti tu viņu mīli.
Brīnišķīga doma.
Man tev ir īpašs pārsteigums, māmiņ.
Tiešām?
Es tev saplūcu ziedus.
Estere! Ko tu esi izdarījusi?! - Mana roka!
Kāpēc tu tā darīji? - Tēt, man sāp!
Džon! Ko tu esi izdarījusi?! - Izbeidz!
Kāpēc tu tā darīji? Viņa to izdarīja tiešām!
Jā gan! Viņa zināja, ko man nozīmē šīs rozes.
Tā ir mana vaina. Es teicu, lai viņa tevi kaut kā iepriecina.
Tēt!
Tēt! Tēt!
Kas noticis, mīlulīt? - Man joprojām sāp roka.
Vai varu paskatīties? Viss būs labi.
Es būšu saudzīgs.
Ak Dievs!
Mums tevi jāved uz slimnīcu.
Tu esi drosmīga meitenīte.
Dakteris teica, ka tu drīz atlabsi.
Tu viņai salauzi roku.
Es to nemaz nesagrābu tik stipri.
Viņa grib gulēt te. Varbūt tev šonakt labāk gulēt lejā.
DZĒRIENI
Uz vakariņām nāks viesi.
Lai nu paliek. Paldies.
Lai jums veicas!
Daniēl! Tavas grāmatas.
Kas noticis? Parādi somu. - Nezinu.
Mēs nupat to nopirkām. Pacel, citādi samirks.
Mamm!
Maksīna! Nē! Palīgā!
Maksa!
Maksa! Vai viss kārtībā?
Es esmu te, viss būs labi. Nāc.
Es tevi turu. Viss kārtībā. Piedod!
Es atceros, ka pavilku rokas bremzi.
Maksa neteica, ka vainīga Estere.
Maksīna viņu piesedz, un ne pirmo reizi.
Tu arī ne pirmo reizi vaino Esteri pati par savām kļūdām.
Es gribu, lai viņa pazūd no šīs mājas.
Tu gribi, lai kāds viņu aizved prom?
Jā. Man vienalga.
Es darīšu visu, lai pasargātu savus bērnus.
Meitenes šorīt atrada šo.
Meitenes? Respektīvi, Estere.
Jā, Estere. Kāda starpība? Vai viņa melo?
Tev vajag palīdzību. Tev ir vieta rehabilitācijas centrā.
45 minūšu brauciena attālumā.
Es to neizdzēru. Es nopirku divas. Vienu izlēju izlietnē.
Bet ne šo? - Nē. Neesmu dzērusi gandrīz gadu.
Mēs gribam tev palīdzēt.
Tev ir jābeidz melot sev pašai. - Es nemeloju. Es gribēju dzert.
Tu nezini, cik ļoti es gribēju iedzert. Bet es nedzēru.
Es nedzēru. - Ja Maksa būtu cietusi...
Šorīt notikušajam nav nekāda sakara ar dzeršanu.
Tam ir grūti noticēt.
Es esmu skaidrā tikai savu bērnu dēļ.
Kad iedomājos, kas būtu noticis, ja tevis toreiz nebūtu bijis klāt,
man gribas izdarīt pašnāvību.
Es vairs nemūžam ko tādu nepieļautu.
Tu manipulē ar jūtām.
Es zinu, tev nav iemesla man ticēt.
Es tev meloju, man vajadzēja to pateikt.
Es ārstēšos, ja tu gribi. lešu uz anonīmajiem alkoholiķiem.
Bet tev man jātic. - Es neticu.
Tev ir jātic. Tev ir jāpaļaujas uz mani.
Tev nedēļu jāārstējas.
Citādi es aiziešu ar visiem bērniem.
Manuprāt, tas būs taisnīgi.
Es tev palīdzēšu, cik vien spēšu. Pēcpusdienās palīgā nāks mamma.
Es centīšos tev palīdzēt. Mēģināsim tikt galā.
Es nošaušu māmiņu, ja tu izpļāpāsies.
Maksīna, vai viss kārtībā?
Vai viņa kaut ko izdarīja, lai mašīna sāktu ripot?
Ja tu to redzēji, tev man jāpalīdz. Lai vecāki mūs var pasargāt.
Viņi nevar palīdzēt.
Kāpēc ne?
Vai tā ir māsa Ebigeila?
Ko viņa darīja manā štābiņā?
Viņa tur salika sliktas lietas.
Vai tās vēl ir tur?
Viss būs labi.
Es savākšu mantas no štābiņa. Viņiem būs mums jātic.
Tu kaut kur iesi, Keita? - Ko tu te dari?
Viņai nekas nekaiš. Nemodināsim. - Ej uz savu istabu.
Mēs taču vairs neizliksimies, vai ne?
Es zinu, ko tu centies panākt.
Es tev neļaušu kaitēt maniem bērniem.
Man? Ne jau es dzērumā pieļāvu, ka Maksa gandrīz noslīkst.
Ja nebūtu Džona, viņa būtu mirusi, un tu droši vien vēl sēdētu cietumā.
Kas tev to pateica?
Ļoti intīma dienasgrāmata.
Es no tās daudz uzzināju. Par Džesiku. Par vīra neuzticību.
Estere, atdod! - Par tavu pudeļu slēptuvi.
Es tevi brīdinu. - ''Viņa spārdījās, kad ārsts teica,''
''ka tās esot tā sauktās fantoma embrija kustības.''
''16 dienas es nēsāju mirušu bērnu.'' - Izbeidz!
''Tās bija nežēlīgākās mocības.''
Izbeidz! Izbeidz!
Kas tev lēcies?
Par vēlu. Tā ir tava vaina.
Tu uztvēri ģimeni kā pašsaprotamu.
Par ko tu runā? - Ko tu darīsi?
Sitīsi man?
Mēs viņu adoptējām no jums. Kā jūs varat neko nezināt?
Varbūt Salivani viņu adoptējuši nelegāli.
Vai viņa tiešām neatceras neko, kas varētu palīdzēt?
Es piezvanīšu vēlāk.
SĀRNA INSTITŪTS
Hallo, vai jūs runājat angliski?
Vai jūs runājat angliski? Vai tur kāds runā angliski?
Tas ir ļoti svarīgi.
Es nesaprotu, ko jūs sakāt.
Hallo? - Vai Sārna institūts?
Jā. - Man jārunā par kādu jūsu bērnu.
Viņu adoptējusi amerikāņu ģimene.
Viņa nav no šejienes.
Es vēl neesmu pat nosaukusi viņas vārdu.
Jūs nesaprotat. Šis nav bērnu nams. Tā ir psihiatrijas slimnīca.
Vai tu meklē šo?
Nabaga māsa Ebigeila.
Viena es to nespētu. Maksīna ir tikpat vainīga.
Tu viņu noteikti piespiedi! - Padomā pats.
Kā viņa varēja zināt, kas te ir?
Pierādījumus vienmēr ir ieteicams sadedzināt.
Ja tos atradīs, vainos ne tikai mani.
Vainos arī Maksu. Vai tu to vēlies?
Ko tu dari?
Vai tu esi jukusi?
Laid mani ārā! Izlaid mani!
Mamm!
To sauc par Sārna institūtu.
Tas atrodas lgaunijā. - Nevar būt, papīri ir no Krievijas.
Es viņiem sūtu viņas bildi.
Varbūt tur ārstējusies viņas māte.
Varbūt viņa tur ir pat dzimusi.
Mamm!
Palīgā!
Mamm! Tēt!
Mamm!
Ak Dievs! Izsauc ātros!
Neuztraucies, tu nonāksi debesīs.
Ak Dievs!
Ak Dievs! Daniēl!
Ejiet nost no uguns!
Daniēl! Ak Dievs! Mamma ir tepat. Tu dzirdi?
Lūdzu, mosties. Mamma tepat ir.
Viss būs kārtībā.
Mēs apturējām vēdera asiņošanu, bet viņam ir smaga sprandas trauma.
Pašreiz stāvoklis ir stabils. Jums ir ārkārtīgi laimējies.
Vai varam viņu apraudzīt? - Pēc brītiņa.
Viņš atpūšas. - Viņš varēs pateikt, kas noticis?
Iespējams. Nevar paredzēt, ko viņš atcerēsies.
Atvainojiet.
Viss būs labi.
Tu esi pārgurusi un satraukta. Es arī.
Jābūt citam skaidrojumam. Viņa nenāk no trako nama.
Kā tu zini? Bērnu namā par viņu nekas nav dzirdēts.
Viss var būt safabricēts.
Mums ir viņas pase, skolas dokumenti, apliecības.
Papīri ir no otras pasaules malas.
Un šis? Arī tikai papīrs.
Šoreiz tur bija arī tava māte, ne tikai es.
Uguni pielaida Estere vai Daniēls.
Kā tev šķiet, kurš? - Nezinu.
Man ir apnicis mēģināt tev kaut ko ieskaidrot.
Domā par mani, ko gribi.
Es aiziešu jau šovakar, ja gribi.
Ar noteikumu, ka aizies arī Estere.
Vai varu palūgt dolāru limonādei?
Māte grib, lai tu paliec te.
Ņem, bet ilgi nekavējies.
Es aiziešu pēc Esteres.
Labi.
Kas vainas, mīlulīt?
Trauksme intensīvās terapijas nodaļā!
Dodiet ceļu! - Mamm, paņem Maksu.
304. palāta! Ceļu defibrilatoram!
Daniēl! - Dodiet ceļu!
Viņam apstājusies sirdsdarbība. Palieciet ārā.
Daniēl!
Sistēmu! - Pārbaudīt asinsspiedienu!
Pulss ir!
Keita! Keita!
Ko tu viņam esi nodarījusi, maita?!
Izbeidz! - Viņa grib nobeigt manu bērnu!
Tēt! - Viņa grib nogalināt manu bērnu!
Turiet viņu! - Novāciet rokas!
Turiet viņu!
Tikai mieru.
Viss kārtībā? - Mierīgi!
Nezināms numurs Neatbildēts zvans
Keit... - Daniēls...
Rīt būs zināmi analīžu rezultāti.
Neuztraucies, viss būs kārtībā.
Daniēls drīz būs mājās. Tev jāpaliek te un jāatpūšas.
Es vedīšu meitenes mājās. - Džonij...
Lūdzu, nelaid viņu tuvumā Maksīnai.
Es tevi mīlu.
Ar Deniju viss būs labi.
Saldus sapņus.
Ver actiņas ciet.
Sveiks, tēt.
Kas tev mugurā? - Tev patīk?
Jēziņ...
Ko tu esi izdarījusi ar savu seju?! Ko tas nozīmē?
Es negribu palikt viena. Man bail.
Es tevi mīlu, tēt.
Es tevi arī.
Es patiešām tevi mīlu.
Es zinu.
Zinu.
Džon, ļauj man parūpēties par tevi.
Ko tu dari? Ko tu dari?!
Kas tev lēcies? Kas par lietu?
Tu teici, ka mani mīli.
Tu visu esi sajaukusi.
Ne jau tā es tevi mīlu.
Tā mēs ar Keitu mīlam viens otru.
Vai saproti?
Es to nemanu.
Tev jāciena māte. - Es viņu cienu.
Bet reizēm šķiet, ka tevi cienu tikai es.
Diez vai citi domā par tavām jūtām.
Tu man neesi vienaldzīgs, Džon.
Jā, es zinu, Estere.
Es esmu noguris.
Esmu ļoti noguris.
Nezinu ko iesākt. Man ir grūti.
Viss brūk un jūk.
Kā es uztraucos par Daniēlu!
Ak Dievs!
Tu esi labs cilvēks, Džon.
Tu esi lielisks tēvs.
Pievilcīgs vīrietis.
Jēziņ! Ak, Dievs! Izbeidz!
Beidz runāt! Ej uz savu istabu!
Nerunā ar mani kā ar bērnu! - Rīt es zvanīšu māsai Džūditai.
Mēs parunāsim par tavu nākotni šai mājā.
Es to vairs nespēju izturēt.
Labi.
Estere.
Hallo? - Vai Ketrīna Kolmena?
Hallo? - Jā, es klausos.
Esmu doktors Varava. Zvanu no Sārna institūta.
Redzēju jūsu atsūtīto bildi. - Vai jūs viņu pazīstat?
Kur viņa ir? Vai viņa jūs dzird?
Nē, viņa ir mājās pie mana vīra.
Zvaniet vīram, lai ved ģimeni laukā no mājas.
Tad zvaniet policijai. - Viņš neklausīsies. Kas noticis?
Pasakiet viņam, ka viņa nav maza meitenīte.
Tā ir pieaugusi sieviete. - Ko?
Ko jūs runājat? Bildē, ko es jums nosūtīju,
ir mūsu adoptētā meita. Viņai ir deviņi gadi.
Nē, nav vis.
Viņai ir reta hormonu slimība. To sauc par hipopituitārismu.
Tas aptur augšanu. Viņa tikai izskatās pēc bērna.
Līna Klammere dzimusi 1976. gadā. Viņai ir 33 gadi.
Tas nevar būt. Tā ir kļūda.
Jūsu labā es ceru, ka tā ir. Vai viņai ir rētas?
Nezinu. Kādas rētas?
Līna bija ļoti vardarbīga paciente.
Te viņa nēsāja trako kreklu, lai nenodarītu pāri personālam.
Viņa nemitīgi centās noplēst drēbes.
Plēšot krekla audumu, palika rētas ap rokām un kaklu.
Jūs nevarējāt tās nepamanīt. - Kāpēc viņa bija slimnīcā?
Viņa ir bīstama, varmācīga. Viņa nogalinājusi septiņus cilvēkus.
Kā viņa varēja mūs apmuļķot?
Lielāko mūža daļu viņa uzdevusies par mazu meiteni.
Viņa ar viltu panāca, ka viņu adoptē ģimene Igaunijā.
Kad viņa nespēja pavedināt tēvu, viņa nogalināja viņu un visu ģimeni.
Un nodedzināja māju. - Jā. Kā jūs zinājāt?
Viņa pazuda pirms gada. Mums nekas vairs nebija zināms.
Ja tā tiešām ir Līna, laika ir maz.
Estere?
Džonij, pacel taču to velna klausuli!
Velns!
Ak Dievs!
Nu taču!
Atbildiet! - Glābšanas dienests. Runājiet.
Izsauciet policiju! Mūsu mājā ir iebrucēja!
Neatbildēts zvans no Keitas
Runā Džons. Šobrīd es nevaru atbildēt.
Nolādēts!
Džon?
Džon!
Ak Dievs, nē!
Nē!
Maksīna!
Kas tad tas?
Paliec tur! Nekusties!
Paliec tur! Paslēpies!
Estere! Neaiztiec viņu!
Liec viņu mierā! Es esmu te!
Estere!
Es zinu.
Ej atpakaļ, tas ir pārāk bīstami!
Lūdzu! Neļauj man nomirt, māmiņ!
Es tev neesmu nekāda māmiņa!
Viss kārtībā, mīlulīt.